Tara Messer, te măriţi cu mine?
Da, Louis, mă mărit cu tine.
Nu-mi pasă câţi bani faci
sau cu câte femei te-ai culcat.
Ai probleme în viaţă
care te vor reţine de la nişte relaţii serioase.
Benjamin şi cu mine avem o suprapunere de software
cu altă firmă.
Louis a făcut orice este omeneşte să ne obţină asta.
- Ia banii. - Nu vreau banii.
- Donna... - Vreau ceva mai mult.
- Cum adică mai mult? - Am făcut o înţelegere
că mă voi ocupa de cazul cu minerii
la schimb cu şansa de a fi admis în Barou.
Glumeşti? Eşti concediat.
- N-o face. - N-a minţit o dată, de două ori...
Nu-mi pasă pentru că avem nevoie de el.
Luni dimineaţa, ai face bine
să mai vii cu un caz de $50,000.
Tara a lăsat un mesaj de 15 secunde.
Fie nu vrea să mă mai vadă vreodată
fie vrea să ne împăcăm.
Cum e?
Salariul pe primul an în avans.
- Bine ai revenit. - Harvey, nu mai am moduri
să-ţi spun că nu vreau să devin un avocat corporatist.
Îţi ofer o afacere. Unul pentru tine, unul pentru mine.
Nu vreau să finanţez clinica un an.
Vreau s-o finanţez doi ani, şi orice caz
- vreau să duc la clinică, îl duc. - De acord.
- Şi mai e ceva. - Nu primeşti biroul meu.
Ba da, şi îţi spun de ce.
- De ce? - Pentru că ea a plecat, Harvey.
E timpul ca tu să preiei frâiele.
- Harvey. - Ce cauţi aici?
Nimic, conduc acest copil prin împrejurimi
şi-mi amintesc cât loc de parcare ai pe stradă
Asta trebuie să mă impresioneze?
Păi, sper că da. Pe mine sigur mă impresionează.
Păi, îmi pare bine să te văd, dar dacă vroiai
programare, trebuia să suni.
Nu sunt aici pentru programare.
Sunt aici să te invit în oraş.
Eşti serios.
M-am gândit mult în ultima vreme, şi...
- Harvey... - Te rog, lasă-mă să termin.
Lucrurile s-au schimbat de când te-am văzut ultima dată.
Nu mai sunt acelaşi bărbat.
M-am împăcat cu familia;
mi-am luat fostul asociat înapoi,
iar de azi dimineaţă, sunt şeful propriei firme,
şi când m-am gândit să împart asta cu cineva,
m-am gândit la tine.
Uite, nu contează,
pentru că e lipsit de etică ca un doctor
să aibă o relaţie cu un pacient.
Nu dacă a trecut ceva timp, şi conform APA,
3 săptămâni înseamnă destul timp.
- Ţi-ai făcut temele. - Cred şi eu.
Aşa că unica întrebare este:
Joi la 8:00 sau sâmbătă la 9:00?
O cină, şi dacă aceasta chimie
despre care tu crezi că există, nu există,
ne despărţim prieteni, fără resentimente.
Dacă nu merge,
nicio problemă.
Joi.
Şi dacă maşina e prea mult,
putem merge cu Ray.
Îmi place maşina.
Ce-ai spus? Nu te aud.
Îmi place maşina.
Bine. Ai venit mai devreme.
Vreau să te ocupi de o audiere de fraudă împotriva consumatorilor
- pentru Sandra. - Nathan, trebuie să vorbesc cu tine.
Bine.
Ştiu că s-au cam încins lucrurile între noi acum două seri,
dar în ce mă priveşte, mi-a trecut de mult,
aşa că dacă te întrebi dacă mai sunt supărat pe tine...
Nu mă întreb.
Şi asta e să mă asigur că încă nu eşti supărat pe mine
după ce vei asculta ce vreau să spun.
De ce am un cec de $500,000?
Pentru că am decis să mă întorc la Pearson Specter Litt,
şi ţi-am dat cuvântul că nu te voi lăsa pe uscat.
Stai să înţeleg: te-ai răzgândit
iar acum Harvey Specter te cumpără să te întorci?
Dacă era după Harvey, n-ai fi primit nimic.
Eu am insistat cu asta.
La fel cum am insistat ca fiecare caz
- de acum încolo să fie pro bono. - Se pare că ai insistat cu asta
doar ca să te simţi mai bine.
Nu, Nathan, am făcut asta
pentru că îmi pasă să fac genul ăsta de muncă,
şi dacă eşti ok cu asta, mi-ar place ideea
să fim parteneri din când în când.
Şi dacă spun că nu sunt de acord cu asta?
Ştiu că ai fost singurul care mi-a dat o şansă
să fiu avocat când nimeni n-ar fi făcut asta,
dar nu te răzbuna pe clinică.
Sunt mulţi bani. Cu ei, mă poţi înlocui
şi poţi ajuta mulţi oameni, mult timp.
- E pentru mine? - Nu, din păcate, e pentru mine.
Ai venit mai târziu decât de obicei.
- Te-am aşteptat. - Donna, despre aseară.
Ştiu că ai spus că vrei mai mult, dar înainte să mai spui ceva...
- Vreau să fiu partener. - Partener?
Da. Mi-am dat seama ce vreau,
şi vreau să fiu partener în această firmă.
Donna, nu vreau să te jignesc,
dar nu eşti nici măcar avocat.
Bine, pentru că nu vreau să fiu partener pentru avocatură.
Vreau să menţin firma în funcţiune,
şi fac asta de când ştiu.
Ştiu asta, dar nu înseamnă că-ţi pot da....
Mi-am dedicat 10 ani din viaţă pentru firma asta, Harvey,
şi le-am făcut pe toate de la biroul tău.
Nu cer decât un loc la masă.
Va trebui să-l întreb şi pe Louis ce crede.
Asta nu înseamnă că eşti de acord?
Nu ştiu. E prima zi a lui Mike înapoi,
e o mare întrebare, şi peste toate,
am decis să-i spun lui Louis
că preiau controlul total ca managing partner.
Pei, felicitări, Harvey, dar care este?
Louis? Mike?
"Marea întrebare." Pentru că nu vreau să cred
că eu te-am convins să faci asta,
şi când te-ai urcat în lift, ai şi uitat.
Îţi dau cuvântul meu. Nu voi uita aşa ceva.
Bine.
Ai dormit aici?
Doar mă acomodez cu noul birou.
Crezi că un suport de biciclete intră pe peretele ăsta?
Dacă pui aici un suport de biciclete, primul tău caz pro bono,
va fi să te reprezinţi după ce te iau la şuturi.
Sună incomod.
Acum, că tot vorbim de pro bono,
când o să-ţi iei discurile tatălui tău de aici
ca să mă aşez şi să mă apuc de treabă?
Voi pleca de aici după ce rezolvăm cu Neil Stillman.
Neil Stillman? Detour Industries?
Nu, Neil Stillman, avocatul jedi.
Bine, întrebam asta pentru că
Neil Stillman e un client corporatist,
şi ce s-a întâmplat cu unul pentru mine, şi pe urmă unul pentru tine?
Trebuie să-ţi reamintesc că la o firmă de drept corporatist,
facem mai întâi cazurile care plătesc facturile?
În plus, încă nu ţi-am spus cea mai bună parte.
Mai ai 2 săptămâni de trăit?
Nu. După ce terminăm cu acest caz,
ţi-l dau pe Neil Stillman.
Harvey, apreciez asta, dar pe bune,
dacă vrei să mi-l dai când terminăm,
de ce nu mi-l dai acum?
Orice ar fi, mă descurc singur.
- Ştiu asta. - Atunci ce e?
Nu are niciun sens să lucrăm amândoi la el.
Bine, vrei adevărul?
Când Jessica a devenit managing partner,
ea şi cu mine n-am mai putut lua cazuri împreună.
Aţi lucrat împreună?
Da. Ea era ca mine iar eu ca tine.
- Dădeam şuturi. - Bine.
Şi cu ce anume contribuiai tu la asta?
Citate din filme, în cea mai mare parte, dar nu asta e ideea.
Ideea este că ne-am simţit foarte bine să facem asta.
- Harvey... - Mike, vorbesc serios.
Când Jessica a avansat, relaţia noastră s-a schimbat.
Şi dacă ai fi ştiut că se va întâmpla asta,
ai fi vrut un ultim caz împreună.
Exact. Aşa că ce spui?
Mergem să ne distrăm şi să dăm nişte şuturi?
Sau vrei să stai aici să măsori suportul tău de biciclete?
Nu se măsoară singur.
Bine, fie. Dăm şuturi.
Dar ca să facem asta, vreau avocatul jedi.
Mantie, sabie laser, tot tacâmul.
Bine că eşti aici.
Gretchen, ce cauţi aici?
- Am venit să-ţi dau astea. - Ce sunt astea?
Broşuri de la primele 9 staţiuni "cu noroi"
din emisfera nordică, deşi nu ştiu
de ce s-ar duce cineva acolo.
E ca şi când stai într-o cadă cu propriul tău rahat.
Despre ce naiba vorbeşti?
Louis, ai nevoie să-ţi iei o pauză.
Când ai fost ultima dată în vacanţă?
Acum 9 ani, în iulie.
Blestematul de agent de voiaj mi-a vândut un sejur
la o clinică din Bangladesh, aşa că refuz.
Ce fel de persoană merge la un club de sex în Bangladesh?
Nu e chiar aşa.
Tocmai văzusem "slumdog millionaire,"
şi am încercat s-o găsesc pe Freida Pinto.
Cred că Londra e locul unde o găseşti.
Nu, nu vorbesc de adevărata Freida Pinto.
Vorbesc despre Freida Pinto a mea.
Sunt multe Freida Pinto acolo, ok?
Aşa că... nu sunt prost. Lasă-mă în pace.
Louis, sunt îngrijorată că stai aici şi te consumi,
această despărţire va lua ce e mai bun din tine.
Gretchen, chiar apreciez ce faci,
dar nu voi sta degeaba.
Îmi voi vărsa supărarea
pe aceşti noi asociaţi.
Eşti sigur că e cea mai bună idee?
Uite...
n-am pierdut-o doar pe Tara.
Am pierdut şansa de a fi tată.
Iar aceşti asociaţi mereu au fost copiii mei.
Copiii mei.
Iar adevărul este, că i-am neglijat
de când au ajuns aici,
dar asta se termină în această dimineaţă.
Sunt mândră de tine, Louis.
Mulţumesc, Gretchen.
- Unde naiba ai fost? - Neil, ai sunat acum o oră.
Şi asta înseamnă că trebuie să fi aici în 30 minute.
Păi, am noutăţi pentru tine: Nu livrez pizza la Domino.
Asta e păcat, pentru că feliatul pizzei
va fi singura slujbă pe care o vei obţine
dacă nu încetezi cu răhăţitul în pat.
Răhăţitul în pat? Cum vine asta?
Încerc să dau de tine la telefon de două săptămâni.
Jessica pleacă, şi deodată, încep să cad
- de pe cracă? - Nu cazi de pe nimic.
Acum sunt aici,
şi l-am adus pe cel mai bun junior din firmă.
Nu dau doi bani că e cel mai bun junior.
Vreau să faci ceva, şi o vreau făcută ieri.
Să ghicesc, vrei să vinzi afacerea cu vodka.
De unde naiba ştii asta?
Pentru că nu-ţi cureţi balanţa
celei de-a 3 divizii la 6 luni după restructurare
dacă nu cauţi s-o pui pe piaţă.
Ok, ai adus pe cine trebuie.
Întrebarea mea este, de ce ţi-a luat aşa de mult?
Iar întrebarea mea este, de ce atâta grabă?
Pentru că nu faci niciodată o tranzacţie
- dacă nu trebuie. - Am ocazia
să cumpăr altă firmă, şi nu vreau
- să-mi scape. - Ce firmă?
- Voi începe s-o verific pentru tine. - Sunt ruşi,
şi fac un mic produs care se numeşte
nu-te-interesează.
Neil, ce e cu secretul ăsta? Suntem avocaţii tăi.
Trebuie să ştim ce ai de gând să faci.
Secretul este că nu mai sunteţi avocaţii mei
peste două săptămâni.
Nu vreau să ştiţi după cine merg.
E o ameninţare?
Doar felul meu de a fi sigur
că nu mai cad de pe cracă.
Acum să vorbim de termeni.
Bună dimineaţa, Gretchen. L-ai văzut pe Louis?
Mă îngrijorează după seara trecută.
Bănuiala mea este că se află în ţarc
- cu puişorii lui. - Puişorii lui?
Am fost îngrijorată pentru el, ca şi tine,
aşa că am încercat să-l trimit într-o vacanţă.
A spus că preferă să se ocupe de asociaţi.
Să se ocupe sau să scape de ei?
Cunoscându-l, probabil 50/50,
dar omul a refuzat o excursie
în cea mai bună staţiune cu noroi din lume,
aşa că am decis să-i acord circumstanţe.
Atunci îi acord şi eu.
Bună dimineaţa, băieţi şi fete.
Cine e gata să facă praf Watson Industries?
Aşa îmi place. Acum, aveţi pe birouri
câte o copie cu informarea iniţială.
Păstraţi-o ca şi când e scrisă de voi,
şi dacă vreunul din voi vrea să meargă la baie,
vă sugerez să mergeţi acum, pentru că în următoarele două săptămâni,
nu ieşiţi de aici.
Nimeni nu se cacă. Numeni nu se pişă.
- Nimeni... - Haide, întreabă-l.
Ce să mă întrebe?
Am auzit despre reputaţia Dvs, dar...
Dar ce?
Nu-ţi face tu griji de reputaţia mea, fiule.
Nu sunt acelaşi Louis care eram.
Poate că sunt dur, dar am un punct slab,
aşa că... ce ai nevoie?
Două zile libere.
Nicio problemă.
Eşti liber să-ţi iei liber sâmbătă şi duminică.
Vorbea în plus faţă de weekend.
- În plus? - Brian, aşa?
- Da. - Atunci...
Duminică şi luni să fie.
Ok, bine. Luni şi marţi atunci.
- Mulţumesc, D-le Litt. - Nu, nu, îmi spui Louis.
Pot întreba cu ce ocazie?
- Voi fi tată. - Ce?
Vom avea un băieţel.
Ceva despre care toată lumea de aici ştie că nu ţi se va întâmpla şi ţie.
Voi fi tată
pentru toată viaţa lui.
- Ce-ai spus? - Am spus că o problemă de operaţie,
pentru că fătul e aşezat invers,
şi asta înseamnă că trebuie să intrăm acolo şi...
Încrezut nenorocit.
Crezi că-mi pasă de detaliile grafice?
- Am crezut că... - Ai crezut ce?
Că nu dai doi bani pe munca ta?
Să vă spun ceva: când lucraţi aici, lucraţi aici.
Nu vă gândiţi la acasă, la familii şi la copii.
Aşa că data viitoare când vreţi să vă puneţi viaţa personală
înaintea nevoilor acestei firme,
să faceţi bine să veniţi la mine
- cu un an înainte. - Nu e corect.
Nu avea de unde să ştie cu un un an înainte de copil...
Să-ţi spun ceva, Stephanie:
Poate nu ştii cum se fac copiii,
pentru că atunci când oamenii încearcă, ei ştiu că încearcă,
şi doar pentru că nimeni nu încearcă cu tine
nu-ţi dă dreptul
să-mi spui cum să mă ocup de asociaţii mei.
Ai înţeles asta?
Am înţeles.
Te gândeşti la ce mă gândesc şi eu?
Depinde. La ce te gândeşti?
Mă gândesc că vindem o firmă de vodka.
Ai spus deja că vrei să te distrezi.
Aşa e, şi dacă le pui la un loc,
cu ce ne alegem?
- Petrecere. - Vezi?
Vorbim deja acelaşi lucru.
De ce nu cauţi o locaţie beton,
- cât aduc eu modelele. - Modelele?
Îmi plac modelele. De ce nu pot aduce eu modelele?
Ai dreptate.
E o treabă pentru doi. Aducem amândoi modelele.
Harvey, pe bune, de ce avem nevoie de modele
la această petrecere?
Păi, din două motive. În primul rând, oamenii se aşteaptă,
şi trebuie să le dai la oameni ce vor.
Bine, al doilea,
orice rahat cu ochi care apare şi se dă la modele toată noaptea
e un client neserios pentru firmă.
Chiar eşti pregătit pentru biroul meu.
Auzi, apropo's de asta, când anume se va întâmpla?
Nu pot spune acum
- trebuie să mă dau la nişte modele. - Auzi, Harvey,
lăsând glumă deoparte, ce ai spus înainte
despre a lucra împreună, ca pe vremuri,
să ştii că apreciez.
Înseamnă mult pentru mine.
La fel.
Fătălăule.
Donna, ai un minut? Am nevoie de ajutorul tău.
Desigur. Ce este?
Louis e scăpat de sub control.
Scăpat de sub control când s-a măritat Esther,
sau scăpat de sub control când Harvey a devenit senior partner?
Mai rău.
Drace. Ce-a făcut?
S-a răzbunat pe asociaţi.
A fost abuziv, dur şi rău.
Donna, nu l-am mai văzut pe Louis aşa până acum.
Rachel, dacă ce spui e adevărat,
atunci trebuie să aflăm de ce,
deoarece cu Louis, mereu e un motiv...
Tara i-a dat papucii aseară.
- Dumnezeule. - Eram acolo când s-a întâmplat.
Asta e ceva peste care nu va trece prea uşor.
- Şi ce crezi? - Cred că trebuie
să preiau eu asociaţii
până când va fi capabil să-şi controleze emoţiile.
Rachel, dacă-i iei asociaţii
nu-l vei redresa.
Doar atât are.
Da, ştiu asta, dar îţi spun,
dacă nu suntem atenţi, cineva îi va face ceva,
şi va fi norocos dacă doar îl dă în judecată.
I-ai spus asta?
Am încercat, dar mi-a dat cu flit
în secunda în care am intrat în birou, aşa că...
Ok, vorbesc eu cu el.
Dar trebuie să-mi spui exact ce a făcut înainte.
Orice este n-am timp, Donna.
Din ce am auzit, ai avut timp
să te descarci pe asociaţi azi dimineaţă.
Cine ţi-a spus asta? Vrăjeală.
Îmi spui că n-ai ţipat la Brian Altman
şi că n-ai vorbit urât
despre viaţa sexuală a Stephaniei Patel?
- Se numeşte disciplină, Donna. - Se numeşte cauză, Louis.
Eşti norocos că nu ai un proces pe birou acum.
Bine, mulţumesc de sfat.
- Ştiu ce fac. - Louis, încerc
să fiu înţelegătoare,
dar cred că Rachel ar trebui să se ocupe acum de asociaţi.
- Asta e o glumă? - Nu, nu este.
Bine, să-ţi explic atunci
o chestie măruntă care se cheamă ierarhie.
Vezi tu, eu sunt sus, aici. Rachel e aici, jos.
Iar tu nu dai în stăpânire asociaţii
- cuiva de aici, de jos. - Ştiu asta,
dar mai ştiu că Tara ţi-a dat papucii aseară,
şi că nu judeci corect.
Nu mai vreau să aud acel nume.
Louis, spun doar că dacă nu rezolvi asta,
vei continua să abuzezi asociaţii,
- şi pe urmă vom avea... - Uite, Donna, ştii ce,
n-am vrut să fac asta, dar mi-a rămas un singur nume
disponibil.
Eu. Rachel.
Tu.
Aşa că nu-mi spune ce să fac.
Louis, o las aşa, pentru că ştiu că suferi,
dar exact de asta am dreptate,
pentru că dacă vei continua să-mi vorbeşti aşa,
Dumnezeu să-i păzească pe asociaţi.
w w w . s u b t i t r ă r i - n o i . r o
- Alo? - Da, e Dr. Mă-simt-bine?
Pentru că aş dori o programare cât mai curând posibil.
Îmi pare rău. Este o greşeală.
Aici e Dr. Am-de-lucru.
Bine, în acest caz, aş dori o programare
cât mai curând posibil.
Harvey, de ce anume mă suni?
Mai întâi, răspunde-mi la asta: De câte ori
te-ai gândit să mă suni
şi să-mi spui că te-ai răzgândit
- de când ai spus da? - De 4 ori.
Dacă n-o numeri şi pe asta.
Atunci voi spune doar că te-am sunat să-ţi spun
că am fost într-o sală plină de modele
în ultima oră, şi nu mă gândesc decât la tine.
Te mai gândeşti să anulezi?
Nu, Harvey.
Abia aştept cina noastră.
Ai devansat data nunţii
şi ai uitat să-mi spui?
Nu, trebuei să mă pregătesc pentru chestia asta
pe care Harvey şi cu mine o facem pentru un client.
O chestie pentru un client.
Nu e ceva foarte specific.
Da, adică, e mai greu de explicat.
Implică 36 modele
şi 1000 sticle de vodka?
Cred că nu e aşa greu de explicat.
Când aveai de gând să-mi spui?
Dacă nu înainte, cu siguranţă după...
Sau niciodată. E greu de zis.
Chiar nu m-am gândit la asta.
- Ştii că glumesc, da? - Da.
- Ar trebui să mergi şi tu. - Nu pot.
Katrina şi cu mine scoatem Chipandale pe piaţă,
aşa că ne vom întâlni cu câţiva dansatori de top
să citim nişte contracte. Probabil va dura toată noaptea.
- Asta nu e amuzant. - Ba da, este.
Vorbesc serios, Rachel, ar trebui să vii.
Cred că Harvey a închiriat un elicopter.
Putem da ocol oraşului.
Nu pot. Mergi tu.
E o poveste lungă. Doar că...
E posibil să preiau asociaţii,
şi dacă va fi aşa, trebuie să fiu pregătită.
Rachel, e ceva fantastic, dar îmi spui
că Louis e gata să renunţe la ei?
De asta povestea e lungă.
Dar îţi povestesc când te întorci.
- Pot să mai stau. - Nu, ar trebui să te duci...
Bine, ok.
- Te iubesc. - Şi eu.
Donna, înainte să pleci, putem vorbi o secundă?
Ce mai este acum? Am rămas fără filtre la cafea?
Nu găseşti zaharina?
Sau Louis a fost dat în judecată pentru că e un măgar?
Vrei să-mi spui ce se întâmplă,
sau vrei să-ţi verşi nervii
pe cine nu trebuie?
Scuze, Gretchen.
M-am săturat să fac totul pentru alţii
şi să nu obţin ce vreau.
Nu vreau să sune deplasat,
dar eşti o secretară de firmă.
La ce anume te aşteptai?
Chiar vrei să ştii?
I-am cerut lui Harvey un loc la masă.
- Care masă? - Masa partenerilor.
- Nu e de mirare că te-a refuzat. - Nu m-a refuzat.
Mi-a spus că se va gândi,
dar n-am auzit nimic, şi nici nu cred că voi mai auzi.
O cale sigură să-i atragi atenţia e să te duci acolo
să iei cecul pe care i l-ai dat şi să-l faci bucăţi.
- Care cec? - Cecul pe care i l-ai dat
pentru partea ta de capital. Nu i-ai dat niciun cec, nu?
Nu.
Să-ţi spun ceva, roşcato.
Dacă vrei un loc la masă
trebuie să-ţi pui pielea în joc.
Aici erai. Auzi, Harvey,
asta a fost o idee bună.
- Mă bucur că m-am gândit la asta. - Ne distrăm şi noi?
Dacă vorbeşti geopolitică
cu un model pe nume Svetlana - cea simpatică,
atunci ar fi un mare bol plin de "da"-uri.
Uşurel, tigrule. Barmanul toarnă la dublu.
Tu ce cauţi aici?
Am venit să mai beau ceva. Îţi spuneam ţie să fi atent.
- Eu mă descurc cu băutura mea. - Ok.
Câte degete am aici?
Nu ştii, nu?
Cine nu se descurcă cu băutura?
Ţi-aş spune să mănânci ceva, dar din păcate,
am comandat doar să dea impresia că e de mâncare.
Aşa că practic, încerci
să-i ameţeşti pe ăştia ca să afli cine va licita.
Nu. Ţi-am spus,
cei care se dau la modele nu sunt serioşi.
- Acum îţi spun... - Că nici cei
care se îmbată nu sunt serioşi,
şi asta înseamnă că orice rămâne va licita
şi că vom afla asta la sfârşitul serii.
Ai ştiut asta tot timpul, nu?
Cu cine crezi că stai de vorbă?
Om bun.
E o mică problemă, însă.
Dacă, accidental, se întâmplă să fiu unul din cei
care se lasă îmbătat?
Poţi foarte bine să bei în continuare,
pentru că dacă nu ne distrăm, ce naiba căutam aici?
Da! Recepţionat.
Svetlana...
Ştii că biroul ăsta nu se va strânge singur, nu?
Nu e strâns pentru că unul din noi
a fost la muncă ultimele 3 ore.
Celălalt dintre noi dormea
pentru cât a muncit astă-noapte.
Spui că eşti mahmur de la câtă vodka ai băut aseară?
Da, tocmai am spus asta.
Nu trebuia să te angajez înapoi.
Păi, e prea târziu să mă concediezi acum.
Crezi?
Pentru că dacă ţi-ai merita salariul,
ai întreba câte oferte avem.
Nu trebuie să întreb, pentru că am asta.
Lista de oaspeţi era de 500,
şi jumate au venit pentru fete.
Jumate din cealaltă jumate nu are capital,
iar 60% din restul s-au trezit
realizând că nu vor să lucreze în industria alcoolului.
Scădem, nu ştiu cât...
47 din primii, aşa de bun simţ?
Ne rămân 3 oferte.
- Donna ţi-a spus, nu? - Poate.
S-a obosit să-ţi spună ce urmează?
Nu trebuia, doar eşti Harvey Specter.
Ai o mică şmecherie, şi mi-ai spus-o acum mulţi ani,
aşa că să mergem.
Ştii că am mai mult de o şmecherie, da?
Nu, crezi că ai,
dar numai pentru că schimbi costumele
nu înseamnă că ai altă şmecherie.
Da, îmi plăceai mai mult când erai beat.
Şi mie îmi plăceai mai mult când eram beat.
Nu-mi pasă ce spun. E vrăjeală,
şi nu mă voi lăsa fraierit.
Domnilor, să ne scuzaţi E prima mea zi.
Evident, am rezervat sala de conferinţe
- în acelaşi timp cu Harvey. - Vrăjeală.
Credeţi că nu ştim ce faceţi aici?
Aţi rezervat sala amândoi să ne speriaţi să licităm mai mult.
Ai dreptate. Trebuia să ştim
că nişte băieţi deştepţi ca voi
nu s-ar fi aplecat la banana din ţeava de eşapament.
V-am adus aici pentru că aţi fost
singurii care puteţi licita 100 milioane,
aşa că acum, trebuie să vă uitaţi unul la celălalt
- în timp ce încercaţi să vă citiţi unul pe celălalt. - Aşa că uitaţi cum va fi:
Aveţi o şansă să scrieţi cea mai mare sumă.
Câştigătorul ia totul, celălalt pleacă acasă.
Revenim în 15 minute,
şi ar fi bine să vedem cât mai multe zerouri.
Şi dacă ne înţelegem, chiar aici?
Licităm amândoi 100 şi vă încercaţi norocul?
Şi asta, apropo's, este exact motivul pentru care
nu rezervi la dublu sala de conferinţe.
Avem o singură problemă cu asta.
Când am spus că sunteţi singurii care puteţi licita 100,
n-am spus că nu e nimeni care nu oferă mai mult.
- Axelrod. (Billions) - Bingo.
A doua ofertă a venit acum 20 minute.
Aşa că dacă vreţi să vă înţelegi, n-aveţi decât,
dar aţi face bine să fie pentru mai mult de 100 milioane.
- Cum a mers? - Asta depinde.
- Care a fost a doua ofertă a lui Axelrod? - 200 milioane.
Păi, atunci nu mai contează cum a mers,
pentru că oricât oferă clovnii ăştia,
Neil Stillman pleacă cu o tonă de cash.
Că tot vorbim de o tonă de cash...
e un cec pentru juma de milion de dolari.
Ţi-am spus că mă gândesc serios să devin partener, şi mă gândesc.
- Donna... - Harvey, fi sincer.
Nu te-ai gândit deloc la ce am vorbit ieri.
- Am fost puţin ocupat. - Dar ai şi evitat subiectul.
În felul ăsta,
- trebuie să mă iei în serios. - Dar te iau în serios.
Atunci du-te naibii în biroul lui Louis
- şi spune-i că sunt partener. - Donna, nu-i pot băga
- orice decizie pe gât. - Orice decizie?
Nu i-ai spus nici că preiei
funcţia Jessicăi.
Aştept momentul oportun.
Şi dacă eram partener ţi-aş fi spus
- că momentul oportun era ieri. - Donna...
Harvey, tu crezi că cerşesc, dar nu fac asta.
Îţi cer să oficializezi
ce fac oricum de ani de zile,
şi anume că-ţi dau sfaturi, că trebuie să te duci la Louis
să-i spui că tu eşti la conducere,
şi chiar în secunda asta, fie că asculţi acest sfat,
fie că nu, dar e momentul
să mă apreciezi
pentru ce fac.
Fratele meu, Thomas, este cel inteligent.
Predă la Cambridge. 20 cursuri pe săptămână, vara e liber.
Nu asculţi un cuvânt din ce spun, nu-i aşa?
- Îmi pare rău. - Păi, aşa şi trebuie.
Mi s-a spus că sunt încântătoare.
Eşti. Dar sunt puţin distras.
Şi suntem la jumatea aperitivului.
Nu ştiu ce se va întâmpla
- când va veni mâncarea. - Nu e asta.
Jessica a plecat din firmă luna trecută.
Toată lumea crede că eu sunt următorul la comandă,
şi acum Donna îmi spune că dacă nu preiau frâiele...
Stai puţin, parcă mi-ai spus ieri dimineaţă
că eşti şeful firmei.
Sunt. Doar că încă nu i-am spui şi lui Louis,
iar Donna nu va renunţa.
Cred că asta a fost o greşeală.
- Ce? - N-ai venit la mine
să mă vezi, ai venit pentru că te aflai în mijlocul
unei alte crize şi aveai nevoie de mine
- să te ajut să treci prin asta. - Nu e adevărat.
Normal că nu crezi că e adevărat.
Dacă ai fi crezut, ai fi sunat la birou
- şi ţi-ai fi făcut programare. - N-am nevoie de programare.
Îţi spun ce se întâmplă cu viaţa mea.
Parcă asta fac oamenii la întâlniri.
Da, asta fac, Harvey, dar la primele întâlniri,
încearcă s-o facă şi pe cealaltă persoană să se simtă special
- şi s-o asculte. - Paula...
Ştii că nu este etic ca un terapeut
să iasă cu un client, Harvey?
Da, normal că ştiu.
Şi asta pentru că e natural ca un client
să-şi transfere dorinţele şi gândurile
către acest terapeut care nu e real.
- Ştiu asta. - Poate că nu ştii
că nu este neobişnuit
ca un terapeut să simtă la fel.
Nu crezi că am avut fantezii legate de tine?
Atunci când ai venit la mine la birou
şi când mă îndreptam spre casă noaptea,
şi ajungeam, tu erai acolo.
Nu spuneai nimic, dar...
Mă luai în braţe şi mă sărutai, şi...
Ar putea fi începutul pentru ceva special.
Bine, poate,
şi de asta, în ciuda judecăţii mele,
sunt aici cu tine, acum.
- Şi care e problema? - Problema e că aceste fantezii
nu erau despre a fi terapeutul unui bărbat
care se teme încă ca admită că are nevoie de ajutor,
cu atât mai puţin să controleze o firmă care îi poartă numele.
Mulţumesc pentru cină, Harvey.
Dacă ai nevoie de o şedinţă, sună la birou.
Din păcate, nu te mai pot vedea,
dar îţi voi da o recomandare
cuiva care te poate vedea.
- Louis, ce pot... - Să faci pentru mine?
Îmi puteai spune dacă ai o problemă cu mine,
o putea discuta cu mine în loc să mergi pe la spate.
- Ce? - Chiar aşa.
Crezi că nu ştiu că toată treaba cu
"Rachel ar trebui să se ocupe de asociaţii mei"
vine de la tine şi nu de la Donna?
Ai dreptate. Eu am fost.
Şi am venit la tine mai întâi, dar mi-ai dat cu flit.
Păi, atunci să-ţi spun într-un fel
care nu va afecta micul tău creier,
pentru că e destul de clar că am uitat ce floare delicată eşti.
Aceşti asociaţi sunt ai mei,
şi singura modalitate de a pune mâna pe ei
este să-i iei din mâinile mele reci, moarte.
Donna, dacă nu e nicio urgenţă...
Este o urgenţă.
Harvey, vreau să ştiu ce gânduri ai cu mine.
Donna, în secunda asta nu e momentul.
Este momentul, pentru că dacă nu face cineva
ceva în legătură cu Louis cât mai curând,
firma asta va ajunge să fie dată în judecată de proprii asociaţi.
Nu am autoritatea să fac nimic,
iar tu nici nu ştii despre ce vorbesc.
Ok, Donna.
Ai câştigat. Eşti partener.
Harvey.
Avem o problemă.
Ce mai e acum?
Uită-te şi tu.
De unde ai asta?
Nu contează de unde o am.
E acolo.
Nu ştii cu siguranţă că Neil ştia asta.
Ce importanţă are?
Pentru că dacă nu ştia,
- e doar ghinion. - Harvey, este şeful cel mare.
Ştia. Ne-a ascuns asta,
şi a ascuns-o şi celor care au cumpărat firma.
- Nu ştii asta. - Ba da, ştiu.
Mai ştiu şi că ai timp să opreşti aceasta vânzare
- să nu se facă. - Glumeşti?
Au semnat deja hârtiile. E făcută deja.
Banii nu şi-au schimbat proprietarul,
aşa că mai ai timp s-o opreşti.
- Mike... - Harvey, dacă nu te duci
şi faci asta înainte....
Bine, mă ocup.
- Păi unde te duci? - Trebuie să vorbesc cu Louis.
Orice este, poate aştepta până mâine,
pentru că dacă nu te duci acolo
înainte să plece banii
ne bagi într-o grămadă de rahat.
Cam pustiu noaptea aici, nu?
Nu ştiu. Găsesc că e destulă linişte.
Atunci de ce scapi de ea? Şi mai important,
de ce ai avut nevoie de această vânzare rapidă?
Ţi-am spus, s-a ivit o ocazie.
Şi dacă ţi-aş spune că motivul real
era că ştiai că afacerile cu vodka urmează să fie date în judecată
pentru folosirea unei reţete a concurenţei?
Aş spune că nu ştiam asta.
- Bine, ştii acum. - Nu înseamnă nimic.
Ăia doi papagali au semnat deja hârtiile.
Neil, asta pare din ce în ce mai mult
- cu a-mi cere a participa la o fraudă. - Îţi cer să-ţi faci treaba.
Să vezi de interesele mele, şi să mă crezi pe cuvânt.
Dacă am vreun motiv să cred că mă minţi,
- şi am... - Singurul lucru de care trebuie
să-ţi faci griji este că te voi concedia
dacă nu faci asta pentru mine... şi apoi voi găsi pe cineva care s-o facă,
aşa că afacerea asta se va face cu, sau fără tine.
Singurul lucru care se va întâmpla dacă nu ştii
este că lumea va afla ce oamenii bănuiesc deja:
Nu te ridici la nivelul Jessicăi.
Cât timp crezi că va mai dura
înainte ca fiecare client să înceapă să te părăsească?
Aşa că spune-mi tu acum,
eşti cu mine sau nu?
- Rahat. Oliver. - Ce mai faci, Mike?
- Cum e noua slujbă? - Îmi cer scuze.
- Jur că vroiam să-ţi spun. - Da, am auzit,
dar cred că atunci când pleci, pleci de tot, nu?
- Haide, nu e chiar aşa. - Pe dracu nu e aşa.
Ai plecat, Mike, după tot ce ai spus.
Mă laşi să-ţi explic te rog?
M-am luptat pentru slujba ta.
Ştiu asta, şi-ţi voi fi mereu recunoscător,
dar îţi spun, aşa e mai bine, pentru că...
Mai bine pentru cine? Doar pentru nişte extra cash
pe care îi arunci lui Nathan?
- Aş spune că e mai bine pentru tine. - Pentru toată lumea.
Pot lua încă cazuri pentru clinică.
Şi încă putem lucra împreună.
- Norocosul de mine. - Oliver, singurul motiv pentru care
m-am dus înapoi, e pentru că Harvey a promis că va lua pro bono, bine?
Jumate din cazurile mele,
le voi face la clinică, doar că de data asta,
cu resursele unei firme mari în spate.
Serios? Şi la ce lucrezi acum, Mike?
Ce?
Care e primul tău caz înapoi? Domenii eminente?
- Încălcarea drepturilor civile? - Oliver, haide,
- nu e aşa. - Spune-mi că primul tău caz
nu e să duci mapa unei firme mari,
şi închid gura acum.
Marissa avea dreptate.
Tot ce ai făcut cu noi a fost să câştigi timp.
- Ce dracu ai făcut? - Cum adică?
Cazul e gata. Ai spus că te muţi.
Eu doar învârt mingea.
Nu pot lucra la cazurile mele dacă nu am biroul meu.
Uite, Mike.
Ai lăsat afacerea să se facă.
- Nu înţelegi. - Înţeleg că ai spus
că vroiai un ultim caz împreună înainte să avansezi,
dar e clar că nu eşti gata să avansezi,
aşa că mi-am luat cazurile pro bono
înainte ca acest loc să nu mai existe.
Ai terminat, sau ai un minut să mă asculţi
- de ce am lăsat vânzarea? - Nu şi nu-mi pasă.
Mike, nu aveam dovezi că ştia. E clientul Jessicăi.
Cum va fi dacă va vorbi în lume
că nu ne mai putem ocupa de afacerile lui?
Păi, îţi spun eu cum va fi chiar acum.
Va părea că ţi-e frică să preiei firma, că nu eşti la conducere.
Ok, dacă mai îmi spui aşa ceva,
pregăteşte-te să ţi-o iei,
pentru că fac tot ce pot.
Nu, Harvey, nu faci nimic.
Te ascunzi, pentru că ţi-e frică.
Ţi-e frică să-ţi asumi responsabilitatea acestei firme,
şi nu vrei să recunoşti.
Nu trebuie să ascult aşa ceva.
Păi, va trebui să asculţi,
pentru că în trecut, îţi pasă de mine încât
să-mi spui acelaşi lucru în faţă,
aşa că îţi întorc serviciul.
Nu sunt ca ea, Mike.
- Nu sunt ca ea. - Nu trebuie să fi ca ea.
Trebuie doar să redevii tu.
Acel Harvey pe care l-am cunoscut în ziua în care m-ai angajat,
acela care s-ar fi dus la Neil Stillman să-i spună
să se ducă dracu.
Aşa că de tine depinde.
Te poţi ascunde în umbra Jessicăi,
sau poţi să ieşi de acolo
şi să începi să redevii acel Harvey Specter blestemat.
Găseşti că e destul de linişte şi ziua?
Dacă eşti aici să-mi aduci cecul, atunci răspunsul e da.
Sunt aici să-ţi spun că am oprit vânzarea.
Ce-ai spus?
Nu vrem să fim părtaşi la frauda ta
pentru că tu să scapi de firma ta de rahat.
Nenorocitule, nu-mi amintesc să-ţi fi dat de ales.
Păi, mi-ai dat, pentru că ai folosit cuvintele,
- "fă-o, sau eşti concediat." - Atunci eşti concediat.
Poţi renunţa la noi dacă vrei, dar în clipa în care faci asta,
dăm un comunicat de presă care va spune că
Pearson Specter Litt nu mai reprezintă clienţi
despre care credem că practica politici diversioniste.
Nu poţi face asta, avem un contract şi un privilegiu.
Nu, nu avem, pentru că nu-ţi vom dezvălui numele.
Dar poţi paria că toată lumea
va ştii despre cine vorbim.
Ce vrei de la mine?
Mă întrebi în calitate de client?
Pentru că nu ofer consultanţă gratuită.
Da, ok. Eşti încă avocatul meu.
În acest caz, uite cum facem:
Vei intra în afaceri
cu băieţii a cărei reţetă ai furat-o.
Le vei ceda în linişte 10% din firma ta,
îţi vei tripla preţul, şi vei avea
o mare recunoaştere publică a cui vodka e mai bună.
Şi în acest fel profităm amândoi dintr-un război
între două branduri care au acelaşi produs.
Câştigă toată lumea.
Poate eşti la fel de bun ca Jessica.
Poate că sunt. Poate că nu sunt.
Dar ce avem în comun este că
că nu vom fi înghesuiţi niciodată de vreun client.
În regulă, Louis, am încercat să fiu rezonabilă,
dar nu voi sta degeaba de acum încolo.
Din acest moment, nu te mai ocupi
- de asociaţi. - Tu şi care armată spuneţi asta?
Scuze, n-am înţeles-o pe asta.
- Am spus că nu poţi face asta. - Ba da, pot,
pentru că este clar că Harvey nu ţi-a spus,
de aseară, sunt senior partner.
- Eşti ce? - Exact aşa.
I-am dat lui Harvey un cec pentru juma de milion de dolari.
Sunt partener acum, Louis,
şi asta înseamnă că
toată vrăjeala cu "tu eşti aici, sus, şi eu sunt aici, jos",
- nu mai există. - Partener?
- Nici măcar nu eşti avocat. - Cum nu sunt nici
cei 4 CEO
de la primele 9 firme din lume.
Asta e un rahat. N-am fost de acord cu nimic din asta.
Nu-mi pasă dacă ai fost de acord sau nu.
- Vei trăi cu asta. - Şi nici nu-mi pasă
ce titulatură ai. Nu renunţ la asociaţii mei.
Şi dacă tu crezi că ieşi din baia asta
fără să-mi arăţi respectul cuvenit...
Nu renunţ la asociaţii mei.
- Ajunge. - Harvey, ce naiba
- de rahat ai făcut? - Taci şi ascultă, Louis.
Donna a cerut un loc la masă,
şi i-am dat unul, pentru că atunci când a lucrat pentru mine,
mi-a ţinut spatele,
şi ar fi omorât pe oricine ar fi venit după mine,
şi când va lucra pentru tine, va face exact la fel,
fără să mai spunem că dacă pleacă mâine,
firma se duce de râpă în 15 minute.
Dă-i o mărire.
N-o face un blestemat de senior partner.
Dacă era Jessica aici, ţi-ar spune exact acelaşi lucru.
Uite, Louis, Jessica nu e aici,
dar sunt eu.
- Mulţumesc, Harvey. - Nu-mi mulţumi încă.
Ai cerut un vot. L-ai primit.
Dar persoana care va decide când se va vota, eu sunt,
şi spun că primul lucru pe ordinea de zi
e să dăm de ştire că Harvey specter
este noul managing partner.
Acum, vreţi să votăm asta? Să votăm.
Dar dacă votul nu este unanim,
vom avea o mare problemă.
Nicio problemă aici.
Ce zici, Louis?
Ai o problemă dacă iau eu deciziile?
Nu, Harvey.
Nicio problemă. Eşti managing partner.
Bine. Atunci vă sugerez ca voi doi
să vă înţelegi până mâine,
pentru că acum, am şi alte treburi de care să mă ocup.
Nu vreau să vorbesc cu tine acum, Louis...
Vreau să iei asociaţii.
Orice i-ai spus Donnei, ai avut dreptate.
- Louis... - Rachel, lasă-mă să termin
cât încă mai pot.
Ştiu că pot fi dur cu ei...
dar numai pentru că vreau să-i văd
că devin cei mai buni avocaţi.
Dar nu sunt în cele mai bune facultăţi mintale acum,
şi dacă voi continua să-mi vărs nervii pe ei,
nu vor deveni cine ştie ce avocaţi.
Poate nici nu vor rămâne în avocatură, aşa că...
E mai bine că altcineva să-i preia o vreme,
şi nu mă pot gândi la o persoană mai bună ca tine.
Îmi pare rău că am mers pe la spatele tău, Louis.
Ai avut dreptate s-o faci.
Trebuia să mi-o ceri în faţă,
însă nu ştiu ce aş fi făcut,
şi asta... doar să mă gândesc la asta îmi face rău.
Rachel, eşti din familie,
şi dacă te pierd şi pe tine...
Louis, n-ai să mă pierzi,
dar cred că ştiu de ce ai nevoie.
Te rog să nu spui vacanţă.
Dacă mai aud de Vinăria lui Martha încă o dată,
- jur pe Dumnezeu... - Vroiam să spun final.
Dacă îmi spui că trebuie să vorbesc cu Tara...
Louis, vroiai să te însori.
Vroiai să fi tată.
Asta nu se poate face printr-un mesaj vocal.
Ai grijă de ei.
- Ştiam. - Ştiai ce?
Nu ai boaşele să umpli biroul lui Harvey.
Ok, Donna, doar ca să fim clari,
boaşele nu-l fac pe om.
- Rachel nu spune la fel. - Ce vrea să însemne asta?
Cred că ştim amândoi ce înseamnă.
Donna, ca să ştii, boaşele mele
sunt în parametri normali.
Şi ai venit până aici să te iei de mine,
sau era şi alt motiv?
Ce alt motiv puteam să am?
Nu-mi vine niciunul în cap.
- Atunci mi-am terminat treaba aici. - Bine.
Pentru că mai mult ca sigur n-am venit până aici să-ţi spun
că-mi amintesc când ai fost prima dată în acest birou,
şi nu credeam că apuc ziua
când îţi voi spune: felicitări, Mike.
Ai reuşit de unul singur.
- Merci, Donna. - Cu plăcere, Mike.
Eşti sigură că nu vii cu biroul?
Uite, e un birou chiar acolo
care are la propriu numele tău pe el.
Scuze, aş vrea să pot,
dar am primit şi eu un birou nou.
- Ai primit? - Aveam nevoie de unul,
pentru că începând de mâine, sunt oficial
noul senior partner în firmă.
Nu mai spune. Vorbeşti serios?
Da. Şi de acum încolo, este...
"Vorbeşti serios, D-nă?"
- Ai înţeles, băiete? - Dumnezeule.
Harvey a creat un monstru, nu-i aşa?
Nici nu ştii.
Donna...
era şi timpul.
Bună. Ştiu că n-am vorbit,
şi oricum n-am lăsat lucrurile în ordine,
dar...
chiar aş vrea să te văd diseară
dacă e posibil.
Înţeleg că ţi-ai pus pielea în joc până la urmă.
Sigur că da, Gretchen.
Să ştii.
corvin.predoiu (subtitrări-noi.ro Team)