Ce faci, Tom? Să-ţi aduc ceva?
Vrei ceva de mâncare?
A fost o slujbă frumoasă.
Cred că preotul a făcut o treabă foarte bună.
Vrei să mănânci ceva, scumpule?
- A scos vreun cuvânt? - Nu încă.
Dacă ai nevoie de ceva, ne chemi.
Ne găseşti aici.
Tommy, te simţi bine?
Dumnezeule, credeam că ai căzut în WC.
Am aduc câte unul pentru fiecare.
Cola cu mult bourbon.
E singurul leac pentru durere.
Nimeni n-o să te judece.
Îmi pare atât de rău, Tommy.
Îmi pare atât de rău!
Ăla e cumva Bobocul şi Garrity?
Frate, parcă e piaţă de carne aici.
- Te simţi bine? - Da.
Vorbim mai târziu, bine? Eşti sigur?
Noroc. Vorbim mai târziu.
- Purta cască? - Nu ştiu.
Întrebarea nu are nici un rost. Nu schimbă nimic.
Eşti cu ochii pe el? Merge la întruniri?
Da. În fine, a lipsit de la câteva, de când cu evenimentele astea.
Foloseşte pseudonime şi nu recunoaşte faptul
că are o problemă serioasă, dar altfel, e bine.
Sper din tot sufletul să nu deraieze.
Nu l-aş blama dacă s-ar duce direct
în primul bar şi ar bea tot stocul.
Bună.
- Bună. - Ce faci?
- Mi-e dor de fratele meu. - Da, te cred.
Dar ştii ceva, Katy?
Trebuie să ţii minte
că într-o zi îl vei revedea, sus, în Rai.
Ajută-mă şi tu! Zi ceva!
Zi ceva!
Vezi tu...
acolo unde se află acum, nu există durere.
E fericit,
ÅŸi nu-ÅŸi aminteÅŸte nimic despre accident.
- Doamne-Doamne are grijÄƒ de asta. - E adevÄƒrat?
Aşa am auzit şi eu.
Kazy, trebuie să înţelegi că lui Connor îi este bine,
că este bine îngrijit şi că într-o zi îl vei revedea.
- Ba nu. - Ba da, scumpo. Îţi promit.
Ba nu, pentru că Raiul nu există.
Bineînţels că există, scumpo.
Dovedeşte!
Păi vezi tu...
- Trebuie să crezi. - Chiar cred.
Cred că nu există Rai, aşa cum nu există nici Dumnezeu.
Astea sunt invenţii ale oamenilor, ca să se simtă speciali.
Mai speciali decât animalele sau insectele,
pentru că le este frică.
Oamenii au nevoie să creadă că există cineva care ne ocroteşte
şi are grijă de noi.
Nu însemnăm nimic. Ne tragem din pământ şi în pământ ne întoarcem.
Pa!
- Ascultă, katy... - Acum mă poţi lăsa singură, te rog?
Absolut.
Scumpo, cum te simţi?
- Nu grozav. - Ştiu...
Dacă simţi nevoia să vorbeşti...
Eu ştiu cum e să pierzi pe cineva atât de drag.
Aşa că dacă vreodată vei vrea să vorbeşti cu mine, Janet...
Mulţumesc.
Şi nu trebui să-l blamezi pe Tommy. Nu avea ce să facă.
N-ai de unde să ştii.
uită-te la el.
Şi el suferă.
Nu poţi face să-i fie mai greu decât îi este deja.
- E cumva treaba ta? - Ştii ce? Cred că este.
Pentru că are nevoie de tine, şi nu îi poţi întoarce spatele.
- O ia cineva de lângă mine, vă rog? - Vorbeşti serios?
Pleacă de aici! Nu mă atinge!
Ştii ceva?
Ai un bărbat bun, şi habar nu ai.
Niciodată n-ai avut.
Îmi pare atât de rău!
Plec, Tom.
Nu pot rămâne aici.
Oriunde mă uit...
Iau fetele şi mergem la un hotel.
Subtitrare: www.tvsubtitles.net
Traducere şi adaptare: Pisicella
OPERAŢIUNEA DE SALVARE Sezon 2, Episod 13
- Ar fi trebuit să vezi cu ochii tăi, Lou. A fost sinistru. - Da, cumplit.
Ca în filmele de groază, în care copilul e un ciudat care îi omoară pe toţi la final.
Să fi văzut cum vorbea... Şi cum privea...
- Nu a clipit nici măcar o dată. - Aşa e. Am urmărit-o.
E o copilă.
Tocmai i-a murit fratele. Încearcă să facă faţă pierderii.
Crede-mă că deja i-a făcut faţă. Beton.
Dacă o auzeai... Nu există Rai, nu există Dumnezeu...
Ştii, părea atât de sigură de ce zicea!
- L-a văzut cineva pe Jerry? - Da, e la spital, cu soţia.
- Ce-a mai păţit? - A încercat să se sinucidă.
Asta o să fac şi eu dacă oamenii nu-şi încep turele la timp.
Are o inimă de aur, cu miez cremos de rahat pur.
Serios vorbind, m-a speriat faza cu Katy. Nu pot să mi-o scot din cap.
- Tu crezi că există Rai? - Bineînţeles.
- Unde oamenii stau toată ziua printre norişori? - Cam aşa.
- Cu aripioare? - Nu ştiu ce să zic de aripioare. Pare un pic stupid.
Dar ţi se pare rezonabil că oamenii ar sta pe vapori de apă?
Nu spun decât că Raiul există.
Întotdeauna am crezut asta. Fiecare şi-l imaginează cum doreşte.
De exemplu, eu mi-l imaginez cu norişori.
- Am aflat deja. - Dar există mult timp liber, ştii?
Te poţi juca pe video toată ziua. Iar cea mai tare fază e că,
dacă vrei un suc sau ceva,
nu trebuie să te duci, să-l iei şi să scoţi capacul, ştii?
Doar te gândeşti la sucul respectiv
şi simţi gustul în gură şi te saturi.
- Îţi stingi setea. - Super.
Veţi putea sta acasă cu ea?
Nu pot. Am servici.
Vă permiteţi să angajaţi personal medical 24 de ore/zi?
Sunt pompier.
ABia îmi permit electricitate 24 de ore/zi.
Atunci cred că aveţi o singură variantă.
- Şi anume? - Să o internaţi într-in azil.
Există unul foarte bun în Brookfield, Connecticut.
Îl cunosc pe director, Dr. Philip Brockelman.
Au aproape numai pacienţi cu Alzheimer.
Staţi puţin. Adică îmi spuneţi..
că trebuie să duc la azil pe femeia care mi-a fost soţie timp de 31 de ani?
- Asta îmi spuneţi? - Cred că la asta s-a ajuns, dle Reilly.
N-aş putea. Nu pot.
Poate veţi lua în considerare această variantă la următoarea încercare de suicid?
Nu vreau să par insensibilă.
Nu vreţi, dar reuşiţi.
Cârnăcior cu fasole şi salată verde.
Aveţi vreo 3 minute pentru comentarii răutăcioase, după care mă întorc.
Poftă bună! Noroc că Julia Child nu a apucat să vadă aşa ceva.
Te simţi bine? Ai nevoie de ceva?
Bine. Dacă vrei ceva, îţi muţi fundul
şi îţi iei singur, bine?
Te mai vede şi pe tine lumea.
Ştii, mereu m-am gândit că ar fi super
dacă ai tăcea şi m-ai lăsa pe mine să vorbesc.
Nu e super deloc.
- Da? - Bună, Kenny, eu sunt. Am veşti bune.
Ce bine! Chiar aveam nevoie. Spune!
Am scăpat. Sunt liberă, mulţumită ţie.
- A acceptat banii? - Sigur.
Nu îi mai aparţin lui F-Bomb. Nimănui, de altfel.
- Doar ţie. - Minunat! Trebuie să sărbătorim!
Mă duc să cumpăr cea mai mare şi mai scumpă sticlă de şampanie
pe care o găsesc. - Dar nu mai ai bani.
Nici o problemă. O fur. Vin imediat ce termin tura.
NU, nu, stai. Nu pot diseară.
- Ce spui? Trebue să sărbătorim. - Sărbătorim când mă întorc.
Voi fi în Jersey vreo două zile. Mama e bolnavă, iar tata nu e în stare de nimic.
- Înţeleg perfect. - Cineva trebuie să facă mâncare şi să spele.
- Când te întorci? - Vineri. Vom sărbători vienri seară.
Abia aştept. Mă simt ca şi cum aş primi o a doua şansă, ştii?
- Mulţumesc, iubito. - Pentru ce?
Îţi spun vineri.
Nu ştiu ce să fac.
Pentru prima oară în viaţă mă simt complet pierdut.
- Când o externează? - Vineri.
Domnişorica aia de doctoriţă mi-a spus să o duc direct la Brookfield.
Să o duc acolo, să o las şi să plec.
Şi să nu o mai văd vreo 6 săptămâni.
Doamne sfinte! 6 săptămâni?
De ce?
Zice că în felul ăsta Jeannie se poate acomoda cu noul mediu.
Ca şi cum i se resetează creierul dacă nu vede ceva care să-i amintească de viaţa anterioară
E greu, Şefu'.
Nenorocita aia de boală îmi fură soţia.
Nu te uita la mine, puştiule.
Laura, strângem.
Ştiu. Bobocul şi-a pierdut unealta pentru a doua oară într-o săptămână.
- Îl ajut să o găsească. - Bravo, Mike.
Te ajut şi eu.
Şi... te-ai mai gândit?
Puţin.
Îmi spui şi mie la ce concluzie ai ajuns?
Da. Că sunt o idioată.
Poftim?
Nu mi-am ales meseria asta în joacă.
Nu mi s-a năzărit deodată să devin pompier.
Când aveam vreo 7 ani, am văzut un reportaj despre o femeie pompier,
şi atunci m-am hotărât că asta vreau să fac în viitor.
M-am dus şi i-am spus tatei,
care a râs de mine.
Mi-a spus ceva de genul: "Nu se poate. Eşti fată".
După care s-a distrat copios multă vreme. Povestea faza la toate petrecerile.
După ce am mai crescut, îi spuneam prietenului meu,
iar el zicea "Nu se poate. Eşti fată".
Când am ajuns la academie, toţi băieţii spuneau
"Nu ai ce căuta aici, scârbă. Eşti fată".
Dar deja devenisem imună, ştii?
Şi am învăţat să plâng când nu mă vedea nimeni, şi am făcut o grămadă de sport.
Am crezut că o să-mi rup spatele.
Dar am devenit pompier.
Iar apoi, când chiar am fost repartizată la o unitate şi am început să lucrez,
ce s-a întâmplat?
Am început să mă culc cu un coleg de echipă.
După care m-am îndrăgostit de el.
Pentru că arată bine şi e scumpel...
Cumva cred că m-am gândit că are nevoie de mine... pentru că sunt fată.
Am trecut prin atâtea să ajung aici, ca să aflu că de fapt tata avea dreptate?
Sunt doar o fată, înţelegi?
Nu pot blama pe nimeni în afară de mine.
Am găsit-o!
Merci, Laura.
Cu plăcere.
Connor?
Alo?
Connor?
Numele meu este... Tommy,
şi sunt alcoolic.
- Bună, Tom. - Sunt pompier.
Şi acum 5 zile,
unicul meu fiu a fost ucis de un şofer beat,
şi...
nu prea îmi mai pasă de nimic.
Salut, amice. Te-am sunat pe mobil.
Şi pe fix. Mi-am imaginat că eşti aici.
Nu am venit să te judec, frate.
Poţi să faci ce vrei.
- Janet se simte rău tare. - Da.
A început să spună nebunii.
Zicea că se aruncă de la etaj, ca să fie cu Connor.
Mă pregăteam să merg acasă,
dar am ajuns să dorm pe canapea, cu un ochi deschis. Înţelegi ce zic?
Dar fetele se ţin bine. Sunt tari.
Sunt în regulă.
Dar Janet...
Va mai dura o vreme.
L-am prins pe făptaş, Tommy.
În Maryland.
Tot la volan era.
Nu vrei să ştii toată povestea.
Mă gândesc la asta,
şi mă înfurie cumplit, ştii?
Se pare că tipul ăsta
a fsot reţinut de vreo 5 ori în ultimii 3 ani pentru conducere sub influenţa băuturilor alcoolice.
Şi cândva a lucrat la Procuratură,
aşa că are relaţii peste tot, ştii?
A scăpat de fiecare dată.
Am început să investighez puţin.
Mi s-a spus că va scăpa şi de data asta.
Îţi vine să crezi?
Ultima oară când a scăpat, era tot un zâmbet.
A primit 60 de ore în folosul comunităţii.
Acum e reţinut în Baltimore.
Trimitem vreo doi băieţi să-l ridice vineri.
Îl vor aduce la Hoboken pe seară.
Va fi arestat, se va stabili cauţiunea,
după care nu se ştie ce se mai întâmplă.
Află când ajunge trenul vineri.
Eşti sigur?
Sunt sigur.
S-a făcut.
_ Da! - Eu sunt.
Nu pot veni acum la tine.
Sunt acasă la Debbie.
Ce-ţi mai place să dramatizezi! Ar trebui să ieşi afară din casa mea!
Mi-e frică. Şi-a pierdut controlul şi nu ştiu...
La naiba! Dă-mi adresa.
Sunt puţin derutat...
În fine, eu sunt derutat mai mereu,
dar acum sunt super derutat.
Când eram mic, totul era simplu.
Exista rai şi Iad. Dacă erai bun,
ajungeai în Rai. Dacă nu... dincolo.
Şi dacă erai un copil inocent sau un bebeluş care s-a înecat cu mâncare,
ajungeai în Purgatoriu.
Mai ştii Purgatoriul?
După aceea aţi anulat Purgatoriul.
Iar acum... am un copil mort pe conştiinţă.
Iar altul, viu, îmi spune că nu există Rai,
ci doar ţărână...
Nu ştiu ce să zic sau să cred.
Aşa că m-am gândit că cel mai bine e să merg direct la sursă.
Crezi că mă poţi ajuta?
Să-mi arăţi un semn?
Bun atunci.
Ce mama naibii?! Îmi pare rău!
N-am vrut.. Îmi pare rău.
O, Doamne!
Îţi mulţumesc! Îţi mulţumesc!
Slavă Domnului că ai venit! Nici măcar nu ştiu ce am făcut.
A apucat-o dintr-odată nebunia.
Acum se relaxează şi...
Ia te uită cine a venit.
- Acum e petrecere în toată regula. - Trebuie să o laşi în pace.
În casa mea, eu fac regulile, fraiere!
- Acum înţelegi? - Gura!
Du-te sus câteva clipe.
Poţi să cureţi şi mizeria din baie!
Era musai să-şi sune cavalerul salvator.
- Trebuie să încetezi să o mai loveşti. - Nu-mi zi tu mie ce să fac, tâmpitule.
Ce e? Vrei să mă loveşti?
Mor de frică.
Încă o dată!
Încă una şi gata.
La naiba!
Te simţi bine?
Mă duc să beau ceva. Iubitul tău e vraişte.
Poate vrei să vezi ce are.
Avem un tip agăţat de fereastră în corpul B.
Primele două unităţi nu reuşesc să ajungă la etajul cu incendiul.
Ce faci, dobitocule? Pune-ţi casca.
Ridică-ţi mănuşile. Las-o baltă. Zi-mi câte nivele sunt. Incredibil.
- Bine ai revenit! - Bine v-am regăsit.
- 13 etaje. - 12, tâmpitule. Hai, Bobocule, acum!
Nils, unde-i fierăstrăul?
Haide, Nils! Să facem puţină ventilaţie aici!
Căutăm ceva de care să ne prindem.
Stevie, vreau să te instalezi aici.
Băieţi, se întâmplă ceva mai jos. Capul sus! Capul sus!
- Aţi găsit ceva? Nu. Ce facem? - Nu ştiu. Schema lui Patty Brown.
- Patty Brown. - Bobocule, treci la sol.
Voi ţineţi funia. Stevie, aici. Eşti gata, Omule-Păianjen?
La pământ, la pământ! Leagă-l, Tommy.
Gata. Ne vedem pe partea cealaltă.
- Pe curând. - Baftă!
Aşa, aşa... bine.
Bravo, Franco.
- Ai văzut? - Nu-l văd.
- Domnule, liniştiţi-vă, vă rog! Am venit să vă ajutăm. - Nu, nu, nu!
- Bine! Bine! - Bine! Bună treabă, Franco! Ai ajuns.
- Nu, nu, nu, nu! - Domnule, vă rog!
- Sunt aici ca să vă ajut. Funia e rezistentă. - O să cad!
- E o funie rezistentă, nu veţi cădea! - Nu mă atinge!
Domnule, am nevoie să staţi liniştit!
E în regulă. Vă rog, domnule...
- Om peste bord! - Ţineţi funia!
Fir-ar să fie! Franco, eşti bine?
Dumnezeule!
A intrat. Gata, a scăpat. Bună treabă, băieţi!
Ouăle mele! Ouăle mele! Dă-te jos! Jos!
Batalionul 15 către unitatea 62 de pe acoperiş: mai avem încă unul.
- Încă un ce? - Civil la fereastră.
Pe aceeaşi parte, în partea de sud.
- Tommy, verifică tu! - Îmi trebuie o funie nouă.
- Nu te pot ajuta. - E răspuns negativ pentru funie?
Avem încă două etaje cuprinse de flăcări.
Nu vă pot trimite funie. Va trebui să o folosiţi pe aceeaşi.
Recepţionat! Strângeţi-o. Trebuie să repetăm figura.
- Veniţi în partea asta. - Lou, mă duc eu.
- Nu. - Sunt cea mai uşoară.
- Nu te duci nicăieri. - Dar funia e compromisă.
Oricât de mult aş vrea, nu trimit o fată peste acoperişul unei clădiri de 11 etaje.
Aşa că termină! Merge el.
Cioplim aici, Tommy. Mă duc să aduc toporul.
Batalionul 15 către unitatea de pe acoperiş:
Ce faceţi, doamnelor acolo? Vă învârtiţi în cerc?
- Raportaţi! - Îl legăm pe Tommy.
Se pregăteşte să coboare. Încă puţin.
- E bine? - Pa!
Încet. Încet.
- Bună, scumpo, vino încoace. - Nu pot.
Mama e la magazin şi mi-a spus să nu ies din casă.
- Nu, nu. haide, scumpo, ai voie. - Ba nu.
Ba da. haide, scumpo, hai!
Gata, ai ieşit. Bravo!
A prins-o.
Gata, scumpo. Te duci cu băieţii ăştia acum.
E totul în regulă. Bravo.
- Ce fată cuminte. - Te simţi bine?
Super!
La naiba!
- Fir-ar să fie!
L-a prins, l-a prins!
Davey, sunt prea bătrân pentru porcăriile astea.
Azi ţi-ai câştigat banii cu prisosinţă! Toţi cei 15 cenţi.
Aşa e. Ce faci? Vrei să mâncăm ceva?
Aş vrea, dar nu pot. Mă duc la cumpărături, pentru alte lucruri inutile.
- Am o întâlnire importantă mâine seară. - Pe bune?
Da! Mîine seară, când vei auzi o mare explozie,
pe la 8:15, să ştii că sunt eu făcând sex.
- O să aprind o lumânare. - Mă bucur să-ţi aud vocea, Tom.
- Mulţumesc, prietene. - Acum taci şi şterge-o de aici.
Tu şterge-o de aici!
Baftă!
Salut, "T".
- Nu am cuvinte să-ţi spun cât de rău îmi pare pentru ce s-a întâmplat. - Mulţumesc.
- Cum te simţi? - E totul în regulă.
Ce-ar fi să-ţi iei 3 zile libere?
Te faci pulbere... mai uiţi...
Nu, nu, nu. Mă simt bine.
Eu am auzit altceva. Ascultă-mă pe mine, ia-ţi liber.
Deja am aranjat totul. Îmi poţi mulţumi mai târziu.
De fapt aş prefera să muncesc, Şefu'.
Alo?
N-o să-ţi vină să crezi. Am vorbit puţin cu Perolli,
- şi cred că tâmpitul încă mă mai urmăreşte. - De unde ştii?
A venit la mine şi mi-a propus să mă fac pulbere vreo 3 zile.
Eu i-am spus că mă simt bine, la care el zice: "Eu am auzit altceva".
Sigur a pus pe cineva să mă urmărească, nu?
Am fost vigilent. Nu am văzut figuri cunoscute.
Stai puţin, Tommy, mai am un apel.
Da, aştept.
Tom, mai eşti? Tommy? Tom?
Nemernicule! Ştiam eu că tu eşti!
- Ce-i cu tine? - Ştiam eu că tu eşti!
- Ia mâinile de pe mine. - M-ai minţit, ticălosule!
Pun pariu că ultimul număr apelat e al lui Perolli.
Nu înţeleg ce tot spui. Doar ţi-am zis că m-a sunat.
Dar nu mi-ai zis că îl suni şi tu, dobitocule!
- Vreau o explicaţie! - Ce vrei să-ţi spun? Da, m-a sunat.
Vrei să te las să deraiezi ca data trecută?
Doar ştii că mi-e cel mai mare duşman din unitate!
- Tu mi-ai cerut să-ţi fiu sponsor. Încerc să fiu responsabil! - Serios?
Da. M-a sunat iar eu i-am spus ce faci, ai înţeles?
Ştii ceva? Pentru eşti mort! Mort!
- Da, dar a dat roade, nu? - Ce roade?
Pentru prima oară, te-ai dus în faţa unui grup de beţivani,
şi ţi-ai dat numele real, deşi nu erai obligat.
Pentru prima oară, le-ai spus nu numai ce meserie ai, ci şi cine eşti ca persoană.
Ştii ceva? Du-te naibii, Iudă cu două feţe!
Nu sunt Iuda! Mai degrabă Apostolul Petru.
Am încercat să te sprijin, să-ţi fiu o bază, un fundament.
- Ce tot vorbeşti? - Ai băut azi?
N-am mai băut de trei luni, dobitocule.
- Deci te simţi supărat? - Da.
- Te simţi rănit? - Da, da, da.
- Te simţi trădat? - Normal!
Atunci felicitări! Ai reuşit să SIMŢI!
Şi asta pentru că eşti treaz.
Pentru că o parte din tine s-a integrat în program.
Ai mers la întruniri, şi ţi-a rămas ceva de acolo.
Acum nu mă mai interesează ce faci sau unde te duci.
Eu mi-am făcut treaba. Restul depinde de tine.
Ar fi fost mult ami uşor dacă n-ai fi venit, aşa cum te-am rugat.
Ascultă-mă. Voiam doar să-ţi spun...
- Voiam să-ţi explic... - Nu e nimic de spus.
I-am spus să meargă în casă după cască.
Da, dar nu te-ai asigurat că te-a ascultat, Tommy.
I-ai spus ce să facă, după care ţi-ai băgat capul în fund,
acolo unde îşi face veacul de obicei.
Cu excepţia momentelor când stingi incendii,
şi eşti un mare erou.
Atunci eşti cel mai tare din parcare.
Salvezi oameni străini.
Salvezi o fetiţă străină de pe pervazul unui geam,
de la etajul 10, printre flăcări şi fum,
dar nu eşti în stare să-ţi supraveghezi propriul fiu
când se plimbă cu bicicleta pe stradă!
Dumnezeule!
O să-mi lipseşti.
Poftim, scumpo. Pa.
Pa, tati. Scumpo.
Gata, Katy, haide! Katy.
Katy, haide odată, scumpo.
Poftim, scumpo. Mulţumesc. Pa.
Mîine după-amiază, la 5:30, trenul de Hoboken, peronul 5.
O să am eu grijă de fete.
Nici să nu te gândeşti. Uită! Nu te las să omori pe nimeni.
Tată, tipul e un nenorocit. Mereu a scăpat, va scăpa şi acum.
N-o să-l omori. Îl omor eu.
- La naiba! - Sunt bunicul băiatului.
Dacă faci asta, vei pierde totul, Tom...
slujba, libertatea, fetele...
Eu sunt bătrân.
Şi ce dacă mă închid pentru tot restul vieţii?
Poate mai am de trăit doar 2 săptămâni.
- Sau una. - Merci, dobitocule.
Mike, nu faci asta.
Dacă e s-o facem, îl împuşc eu.
- Eu am prioritate. - Ai spus cumva "prioritate"?
Câţi ani ai, vreo 110?
Dacă te trimitem pe tine să-l împuşti, adormi şi te trezeşti după jumătate de oră.
Te apleci să te scarpini pe picior şi te împuşti singur în boaşe.
În al II-lea Război Mondial, am ucis 4 nemţi, dintre care pe unul cu mâinile goale.
De ăştia 4 ştiu eu, dar ar putea fi mai mulţi.
Patru? Ai idee câţi gălbejiţi am ucis eu în Vietnam?
Războiul ăla a fost o porcărie!
Eu am luptat într-un război pe care l-am câştigat, fir-ar să fie!
Nu zău? Nouă ne-au murit 50.000 de soldaţi,
iar lor 2 milioane, şi tot noi am pierdut??
Nu mi se pare deloc aşa!
Terminaţi! Încetaţi! Tată, stai jos!
Ţi-ai luat medicamentele? Stai jos!
Îmi pare rău, Tom, dar el a început.
- Nu mă interesează! - Dumnezeule!
Ai dreptate cu ceea ce spuneai.
Nu m-am gândit la fete.
Da. Lasă-mă pe mine, Tom.
- Ce? - Uită-te la mine!
Viaţa mea e praf. Nu am nimic.
Nici nevastă, nici casă, nici copii.
S-a ales praful de tot ce am atins vreodată.
Lasă-mă să fac un singur lucru bun. Lasă-mă să o fac pentru Connor.
Nu ştiu ce să zic, Teddy.
Te rog, Tommy, pentru mine. Am nevoie de asta.
Poţi face rost de o armă de la Miami Mike?
Îl sun chiar acum.
Trebuie să merg acasă, Bud. Mă aşteaptă vasele în chiuvetă.
Mă ocup eu de ele.
Dacă nu-ţi place aici, te poţi întoarce oricând acasă.
Încearcă şi vezi cum e, bine?
- Nu-mi place şcoala asta - Ştiu. Scumpo...
Trebuie să plec.
Nu, nu, nu pleca!
Scumpo, aici ai o cameră frumoasă şi mulţi oameni drăguţi cu care să vorbeşti.
Nu e bine, Bud.
Nu e bine.
Aşa este.
Dar va trebui să ne străduim, nu?
Încearcă să nu mă uiţi, bine?
La revedere, Jerry.
- Păi o vedem şi noi pe tipa asta sau nu? - Toate la timpul lor, băieţi.
Salut, băieţi. Mă bucur că sunteţi toţi aici.
Zi pe scurt, Şefu'! Avem de mers în anumite locuri şi de culcat cu anumite persoane.
- Am vrut doar să vin să vă felicit. - De ce? Ce-am mai făcut?
Ar trebui să fiţi mândri de voi. Misiune îndeplinită.
Nu zic că eu o voiam aici, dar era treaba voastră să o alungaţi de aici.
- Despre ce vorbiţi? - Despre Miles.
Laura. A plecat. A depus cererea de transfer acum o săptămână.
M-a rugat să nu vă spun nimic până azi, la sfârşitul turei.
Şefu', despre ce vorbiţi?
- S-a transferat. - Unde s-a dus? - Eu de unde naiba să ştiu?
Frumos lucrat.
- Lou, crezi că aş putea să... - Da, du-te.
Nu am anticipat aşa ceva,
Nu sunt idiot, dar m-a vrăjit complet.
- De cât timp o cunoşteaţi? - De o lună şi ceva.
- Cum aţi cunoscut-o? - Dintr-un anunţ pe internet.
Un serviciu de escortă.
Era o târfă, să-i spunem pe nume.
Am început o relaţie.
Mi-a spus că vrea să se lase de meserie, dar nu îşi permite.
Zicea că dacă ar avea suficienţi bani să îi dea peştelui, acesta ar lăsa-o să plece.
I-am dat 18.000 de dolari.
Adică jumătate din economiile mele de o viaţă.
V-a spus cum o cheamă?
Avea mai multe nume... unul pentru clienţi unul normal.
Mi-a spus că o cheamă Candy.
- Cine ştie dacă e real? - Dacă vă consolează cu ceva,
nu sunteţi primul căruia i-a făcut asta.
În regulă.
- Peronul 5. - Ştiu.
Bine. Nu uitaţi.
Trag maşina în faţa intrării principale,
iar voi, după ce faceţi treaba, ieşiţi pe acolo.
- Iar eu vă aştept. - Da.
Bine. Haideţi, daţi-vă jos.
- Teddy, îţi mulţumesc, - E plăcerea mea.
Laura! Laura, deschide!
- Laura! - Te pot ajuta?
Da, o caut pe Laura. E aici?
Nu, a plecat. S-a mutat. Acum locuiesc eu aici.
Scuzaţi-mă, cum adică a plecat? Unde?
Nu am voie să divulg această informaţie.
Vă rog, doamnă! Îmieste foarte apropiată. Trebuie să ştiu unde este.
- Tu eşti Franco? - Da, sunt Franco.
M-a avertizat că vei veni. Chiar nu am voie să-ţi spun.
Vă rog! Unde e?
Ascultă, frate! Las-o baltă. A mers mai departe!
Vă rog, îmi puteţi da un număr de telefon?
O adresă poştală?
Karma.
Da.
- Tu de câte ori ai n-ai condus băut! - Nu am omorât pe nimeni.
Noroc nebun.
Da. Sau poate că făca parte
din planul lui Taică-Tu, nu?
Poate e afurisenia aia de Mare Plan afurisit.
Ştii la care mă refer? La cel în care fiul meu nevinovat moare,
iar nemernicul vinovat e liber.
Ştii ce-i cu planul ăsta? Ştii ceva de el?
Vrei să-mi spui şi mie, dobitocule?
Trebuie să ai speranţă, Tommy. Puţină credinţă.
Îmi pare rău, amice. S-a golit butelia cu speranţă şi credinţă.
Aşa vrei să-ţi aminteşti de unicul tău fiu, Tommy?
Cu un glonte într-o gară?
Nu cred că asta vrei.
Îţi aminteşti cum râdea?
Sau cât de mic era când s-a născut?
Sau cum dormea pe braţul tău
când l-ai adus acasă de la spital?
Îţi aminteşti cum te iubea?
Îţi aminteşti cum era mereu convins că vei proceda corect?
E corect ce faci acum, Tommy?
La naiba!