D-le Preşedinte Grant. Este o onoare.
- D-le Pryce. - Ce cauţi aici?
Speram să mă ajuţi
cu o problemă instituţională,
dar dacă este un moment prost...
Nu. Nu. Deloc.
... Eu tocmai plecam.
Curtis.
Îmi pare bine, D-le Preşedinte.
Şi mie.
A fost interesant.
Ce faci aici?
Ce este asta?
Un proiect la care lucrăm împreună Marcus şi cu mine.
Speram să ne dai o mână de ajutor.
Să vă dau... ai înebunit?
E un caz despre o fată lipsă.
Nu-mi pasă ce caz este.
Sute de tinere de culoare pe care nu le caută nimeni
din cauza culorii pielii.
Preşedintele din Bashran e în oraş.
- Organizăm un summit. - E chiar pe felia ta.
Olivia.
Era. Era pe felia mea.
Asta nu este... n-ar trebui să fi aici.
Nu facem...
De ce eşti aici?
Cele 100 zile s-au dus.
Am stat la cutie, dar acum am treabă.
Haide.
Dacă nu le ajutăm noi, cine?
Dă asta lui Quinn Perkins.
- N-o vreau pe Quinn Perkins! - Dacă va întâmpina rezistenţă,
o voi ruga pe Mellie să facă o declaraţie.
- Altfel... - Te vreau pe tine.
Păi, nu mă poţi avea.
Acum, dacă vrei să mă scuzi, am şi eu treabă.
Sezonul 7, Ep. 4. Fete dispărute
Este un moment important la Casa Albă
cu Preşedintele Grant care va prezida un tratat nuclear
între Preşedintele Rashad din Bashran
şi Prim-Ministrul Nazari din Dakal săptămâna asta.
Din experienţa mea cu acest domn,
va dori să ştie ce urmează...
cum se va implementa ceva din toate astea.
Bine, exact din acest motiv negocierile de astăzi
sunt un simplu pas de început.
Dacă îl vom convinge pe Prim-Ministrul Nazari
să susţină acest tratat şi să-l semneze...
Nu cred că se pune problema cu "dacă," D-nă Preşedinte.
Nazari va semna.
Tu şi cu mine ne vom asigura de asta.
Îmi place cum gândeşti.
Dacă şi oamenii din ţara mea mi-ar împărtăşi gândurile.
Ştiu că întâmpini rezistenţă.
Cu siguranţă nu e nicio surpriză.
Vreau să ştii că dacă te pot ajuta cu orice,
orice altceva de care ai nevoie...
Apreciez asta.
Desigur.
Deci, este altceva?
Altceva de care ai nevoie?
Olivia!
Intră.
D-nă Preşedinte, D-le Preşedinte Rashad, bună dimineaţa.
Tocmai finalizam nişte puncte de interes.
Suntem toţi pe aceeaşi undă, să înţeleg?
- Aşa cred. - Minunat.
Aştept cu nerăbdare tratativele, D-nă Preşedinte.
Şi eu, D-le Preşedinte Rashad.
Vă mulţumesc.
Ştiai că Fitz era în oraş?
A sunat azi dimineaţă şi a întrebat când poate vedea copiii.
S-a programat mai de mult?
Nu, a fost ceva din scurt.
I-am spus că poate face ce vrea,
că timp nu se suprapune cu summitul.
Stilourile pentru primul meu tratat.
Facem istorie astăzi, Liv.
Tu şi cu mine.
Simt asta.
"Un angajat din Executiv"
"poate accepta un cadou doar dacă nu a fost solicitat..."
Şi n-a fost.
"Şi doar dacă respectivul cadou valorează $20 sau mai puţin..."
Cât valorează tabloul?
Ceva mai mult de atât.
La ce naiba s-a gândit?
Asta...
Ce?
A... nu. Nimic.
Hannah?
Păi, barista de la Hot Pot
încearcă să-mi dea în fiecare dimineaţă biscuiţi gratuit
pentru că vrea să...
El crede că voi...
- Pentru biscuiţi?! - Da.
De asta plătesc mereu preţul întreg
ca să nu-i trimit un mesaj greşit.
În cazul ăsta, plata preţului întreg nu e posibilă.
Atunci va trebui să-l dai înapoi.
Bine, doar dacă nu vrei să transmiţi un mesaj.
Hannah.
Poţi pleca.
219 fete de culoare dispărute
ignorate de presă, poliţie, de toţi,
şi asta e doar anul trecut.
- E criminal. - Fitz e de acord.
Ne roagă să facem gălăgie.
Ne facem treaba cum trebuie,
şi toţi, dar şi unchiul lor vor ştii cine sunt aceste fete
şi le vor căuta.
- Cât plăteşte? - Charlie!
Ce? Trebuie să plătim pentru nuntă.
Trebuie să vii, da?
Mai întâi trebuie să găsim o faţă.
Ce zici de 219 feţe?
219 fete lipsă e doar o idee.
Oamenii pot ignora o idee.
Ne trebuie un singur individ, o faţă de afiş,
cineva care să atragă atenţia publicului.
Întrebarea e... cine?
M-am coordonat cu securitatea lui Bashrani.
Toţi cei marcaţi că posibilă ameninţare pentru Rashad
sunt acum în sistemul nostru.
Ca să fie sigur, însă,
cred că e momentul să mai angajăm nişte agenţi.
Cu cât avem mai mulţi ochi şi urechi pe teren..
Vreau să-l cercetezi pe Fitz.
S-a întors. Fără avertisment.
Apare la uşa mea spunând
că are nu ştiu ce caz la care are nevoie de ajutorul meu.
Şi crezi că e dubios?
Un bărbat care n-a fost plecat 3 minute,
dar care a stat singur 3 luni, fără să vrea să te vadă.
Am avut o înţelegere.
Stă în Vermont,
nu-şi bagă nasul în treburile lui Mellie...
sau în ale mele.
Dacă vine aici, este coordonat
cu Casa Albă. Fără surprize.
Care e cazul?
Nu contează. Nu asta e ideea.
Poate că asta e ideea.
Poate asta e un caz
care chiar merită atenţia ta.
Pot întreba de ce ţi-e frică?
Nu ştiu.
Nu ştii.
Nu se simte ok.
Claudia Lopez... 17 ani, din Fort Myers.
A dispărut în timpul pauzei de prânz din Gettysburger
unde era angajata lunii.
A renunţat la liceu
pentru servici.
Şi, ce? Spunem că este iresponsabilă?
- Angajată lunii. - Nu contează.
Pe oricine alegem trebuie să fie cât mai curată. Mai departe.
Hannah Martel... 16 ani, din Galveston.
A dispărut în timp ce era la mall cu prietenii.
Şi-a pierdut bursa
după ce a fumat la dansuri.
Şi-a pierdut bursa?
Eu am fost prinsă fumând la dansuri şi am fost pedepsită.
Ok, mai departe
Quanesha Turner...
elevă eminentă la Bishop High în Cincinnati.
- Dispărută.. - Nu sună bine.
Ce, faci mişto? E copilul perfect pentru afiş.
Oamenii când aud "Quanesha" nu mai ascultă.
Ne trebuie un nume să sune alb.
Mai e cineva scârbit de asta?
Toţi suntem scârbiţi, dar exact aşa vom proceda
să captăm atenţia poporului american.
Faţa noastră e pe aici pe undeva.
Trebuie să fie.
Un caz? Aşa vrei tu să-mi salvezi fata?
E o cauză nobilă.
Implicând-o pe Liv este o şansă să-i reamintim
cine e, despre ce-i pasă.
Bine, Olivia te va ajuta să găseşti aceste fete,
iar rezultatul, ce va însemna?
Va renunţa la B613 pentru un caz?
A fost de acord cu asta?
Şi-a pus echipa la treabă.
- Deci, nu? - Şi ce vrei să fac?
S-o rog frumos să desfiinţeze B613?
Dacă Liv închide B613, trebuie să fie ideea ei, nu a mea.
O atragem în cuşcă.
Să fim foarte clari în privinţa asta.
Noi nu facem nimic.
Orice fac e pentru că eu vreau să fac.
Dacă vom stabili ceva clar,
să fim clari în privinţa asta.
Ştii ce? Nu contează.
Ai uitat, ca şi eu am fost în cuşcă.
Ei cred că m-au păcălit cu fosilele.
Nu. A fost fata care m-a ademenit cu aceste fosile.
A fost brânza din capcana mea.
Ce vrei să spui?
Vreau să spun că nu acest caz este momeala.
Tu eşti.
Tu eşti slăbiciunea ei.
De asta te-am urât atât de mult
cu pasiunea a 1,000 sori
şi de aceea cred că eşti singura ei şansă de salvare.
Cazul e bun. Cazul ii va atrage atenţia,
dar dacă vrei s-o repari,
nu se poate îndrăgosti de o cauză.
Trebuie să se îndrăgostească... de tine.
Tu eşti brânza, D-le Preşedinte.
Tu.
Aminteşte-ţi asta.
Zoe Adams... 15 ani, din Baltimore.
Rangerette. Ultima dată a fost văzută la dans cu trupa ei.
Elevă de 10.
Hei, Marcus, vorbeşte cu presa.
Scoate povestea lui Zoe la lumină.
Huck, Charlie, verificaţi-i trecutul.
Scoateţi foaia matricolă.
Avem dosarele de la Poliţia din Baltimore?
Nu m-aş aştepta să fie prea cooperanţi.
Îl pot ruga pe David.
D-le Vice-Preşedinte Beene!
Asta e o vizită neaşteptată. O secundă.
D-le Glackland.
Ai primit cadoul meu?
Vrei să...
Da! Da.
Salut, intră. Intră.
Uite, cadoul... tău, a fost foarte generos.
Tabloul este incredibil, dar nu-l pot accepta.
Sigur că poţi. E de la mine.
D-le Glackland...
Spune-mi Fenton.
Sau Fentsie... aşa îmi spuneau la MIT.
Fenton...
eşti conştient că sunt legi care îmi interzic, ca Vice-Preşedinte,
să accept daruri,
cu atât mai mult un Cezanne de $100 milioane.
Bine.
Păi, e păcat.
Chiar am vrut să-l ai.
Voi... o să-ţi dau adresa mea de la birou,
să-l trimiţi acolo.
Vezi, asta e altă problemă.
Sunt... sigur că trebuie un transport special
şi asigurat,
şi nu pot plăti asta din bugetul biroului meu.
Ăştia sunt banii contribuabililor.
Desigur. Atunci...
îl voi ruga pe asistentul meu să facă aranjamentele.
Îmi pare rău dacă te-am pus într-o situaţie penibilă.
Nu face nimic. E frumos că te-ai gândit.
Nu-i aşa?
Mai ales că ai fost măgar cu mine.
Şi vreau să-mi cer scuze.
Lasă asta. Poate ai dreptate.
Poate că nu sunt... pentru politică.
Tot acest pupincurism şi să nu spui ce-ai vrea să spui,
să ştii... acum că mă gândesc mai bine,
nici tu nu te descurci prea bine.
Cred că ai dreptate.
Da, ar trebui...
să te las să te întorci... la ce faci acolo.
Vrei să încerci?
Nu, n-aş putea.
Sigur că poţi. Haide. Încearcă.
Am multă treabă astăzi.
Cyrus, mă pui să plătesc
să recuperez tabloul pe care ţi l-am dat.
Poţi măcar să probezi ochelarii ăştia.
Dumnezeule!
Fenton, asta a fost ca o legiune!
A fost super!
Te simţi bine?
Eşti bine?
Da.
Cine sunt?
Recunoaşte... ţi-a plăcut.
Nu voi recunoaşte niciodată.
La vârsta asta, mândria e tot ce mi-a rămas.
Pe cinstite vorbind, mă surprinde să aud asta.
Nu mă flata, Fentsie. Sunt imun.
Nu te flatez.
Sunt surprins să te aud spunând asta
pentru că parcă tocmai ţi-ai aerisit lenjeria murdară.
Adică, fostul tău
are custodia copilului tău, pentru Dumnezeu.
Trebuie să fi fost... un băiat foarte foarte rău.
Cât e ora?
Ar trebui să plec.
Aşteaptă puţin! Nu deveni defensiv.
Vorbeam în sensul bun.
Cum aşa?
Păi, eşti... adică nu eşti vreun frumuşel
votat pentru soţia ta şi pentru cei 2 copii jumate
şi pentru faptul că ai zâmbit frumos la nişte alegători indecişi.
Eşti un om,
ai valoare şi gata.
Eşti un politician de carieră
şi eşti acolo pe merit.
Sincer...
tu eşti cel care m-a făcut să mă gândesc la politică.
Haide. N-am un zâmbet frumos.
Păi, ai...
Ai chiar mai mult de atât, Cyrus.
Ce spui dacă...
noi...
facem asta mai des?
Tu... mă înveţi despre politică,
iar eu...
îţi intru pe sub piele.
Cred că am putea...
învaţa multe unul de la celălalt.
Mulţumesc pentru o seară frumoasă.
Dar chiar trebuie să plec.
Fostul ataşat de presă este aici şi doreşte să vă vadă,
şi îl am pe Curtis Pryce pe linia 2.
Fostul ataşat... trimite-l.
Şi spune-i D-lui Pryce că nu sunt disponibilă.
De fapt, oricând mă sună D-l Pryce, sunt indisponibilă.
Bună.
Ce cauţi aici?
Şi mie îmi pare bine să te văd.
Am crezut că poate intru s-o văd pe Mellie,
dar Rachel a spus că-mi trebuie acces de la tine.
Ce-ţi trebuie?
Am vrut doar să văd ce face.
- Ce face? - Aglomerată.
Sigur, dar n-ai cum să mă strecori între întâlniri?
30 secunde. Haide.
Spre deosebire de acordul nuclear
pe care îl mediază Preşedintele Grant în prezent,
asta nu e o negociere.
Am ales o fată, apropo's.
Pentru presă, o fată de culoare dispărută.
Zoe Adams... 15 ani, născută în Baltimore.
Cred că e figura potrivită pentru cauză.
- Mă bucur să aud. - Bine.
Uite, poate dacă ai un minut,
te poţi opri pe la birou, să-ţi murdăreşti mâinile puţin.
Ăsta e biroul meu.
Iar mâinile mele sunt destul de murdare.
Destul de corect.
Cum e Vermont?
Rece. Alb.
Nu, întrebam cum e Fitz în Vermont?
Rece.
Alb.
Îi este dor de tine.
Deci, aceasta nou descoperita pasiune
pentru găsirea fetelor de culoare dispărute... ce e?
O scuză să mă vadă?
Dacă asta înseamnă că vom reuşi
să aducem acasă măcar una din fete, atunci... cui îi pasă?
Uite, sunt total pentru pro bono. Îmi place pro bono.
Nu mă mai satur de pro bono cât timp suntem plătiţi.
Staţi...
Ce face aici?
Am invitat-o eu.
Ce? Când?
Ieri.
Vă aud, să ştiţi.
Cum merge cu Zoe?
Am încercat să atragem atenţia asupra ei
cu câteva comunicate de presă, dar n-a răspuns nimeni.
Asta pentru că nu vă trebuie o poveste.
Aveţi nevoie de un povestitor.
O fată dispărută nu poate vorbi.
O mamă poate.
Nora Adams e simpatică. Merge la biserică.
S-a dus la şcoală
după ce soţul ei a murit pentru ţară.
A creat pagini web,
a deschis zeci de conturi media pentru găsirea lui Zoe,
a organizat un miting de o săptămână la Primărie,
a scris Guvernatorului,
a ajuns până şi la fostul Preşedinte Grant.
Oamenii nu se pot identifica cu o fată dispărută,
dar se vor identifica cu o mamă determinată.
Vreţi rezultate, puneţi-o pe sticlă.
Lăsaţi-o să pună povestea lui Zoe.
Faceţi asta, iar eu mă voi asigura că primeşte atenţia cuvenită.
Mulţumesc.
Liv.
Nu mă aşteptam să te văd aici.
Am avut câteva minute. Am trecut pe aici.
- Ce? - Doar...
Tu în acest birou se simte ca pe vremuri.
Ar trebui să bem ceva
înainte să mă întorc în Rutland.
Sau putem continua să ne întâlnim pe lângă lifturi.
Să vedem cum iese summitul.
- Trebuie să... - Sigur.
Da. Ok.
Baftă astăzi.
Mulţumesc.
E foarte cuprinzător.
Condiţiile listate în acest document,
D-le Prim-Ministru Nazari,
sunt o încercare de pregătire a terenului...
un semn de bună credinţă care arată
chiar înainte de începerea negocierilor,
că atât Bashran cât şi Dakal vor să câştige în egală măsură
de pe urma acestui tratat.
Frumos spus.
Păcat că e moartă din faşă.
Aşa vrei să începem? Cu insulte?
Acest document este o insultă.
Cât de prost crezi că sunt?
Ţi-aş spune, dar sunt femei de faţă.
D-le Preşedinte Rashad.
Te cunosc, fiule.
Eşti un copil, şi eşti lacom,
şi mai ştiu că indiferent ce scrie pe această hârtie,
nu începem de pe picior de egalitate.
Ce i-aţi oferit să-l aduceţi la masă?
Acest summit are loc pentru că a fost solicitat de Preşedintele Rashad.
Pentru că acolo trebuie să fie pace.
Acest summit are loc
pentru că Statele Unite nu vor fi fericite
decât atunci când vor rămâne singurii cu bombele cele mai mari.
Nu, voi doi v-aţi înţeles la Dineul Oficial.
Conspiraţi.
Ştiţi, mi-e dor de soţul Dvs, D-nă Preşedinte.
Măcar el avea decenţa
să mă privească în ochi când mă ardea.
Îţi vei cere scuze.
Poate greşesc.
Poate n-a fost nicio înţelegere.
Poate farmecul doamnei a fost de ajuns.
Domnilor!
Sugerez să luăm o pauză
să ne limpezim minţile şi să ne calmăm.
Vreau o listă cu propuneri de sancţiuni împotriva Dakal
pe biroul meu într-o oră.
Trebuie să-i arătăm lui Nazari în detaliu
ce se va întâmpla dacă va continua să fie necooperant.
Deci, trecem deja la ameninţări?
Dacă vrei să facem asta, nu avem prea mult de ales.
L-ai văzut pe om acolo. Ce tupeu.
Ce am văzut, D-nă Preşedinte,
era un bărbat frustrat şi sceptic şi suspicios.
Nazari nu crede absolut nimic din ce spui.
De ce ar crede?
L-a invitat aici pe Preşedintele Rashad.
I-ai organizat un dineu cu surle şi trâmbiţe.
I-ai lăudat realizările,
şi generozitatea încă de atunci.
Ai lucrat cu el în spatele uşilor închise,
- doar voi doi. - Şi ce vrei să spui?
Este evident ce se petrece aici.
Şi nu doar pentru mine.
Nu fi ridicolă, Olivia.
Spune-mi că greşesc.
Nu e nimic de spus.
Toate fetele astea... au dispărut.
Zici că nu-i pasă nimănui.
E o bătălie în amonte.
Presa, poliţia locală, publicul... ai dreptate.
Nu le pasă.
N-au ascultat.
Dar îi putem face să le pese.
Să asculte.
Tu îi poţi face.
Lasă-ne să luptăm pentru fata ta...
pentru fiecare din aceste fete.
- Să luptaţi? - Da.
Noi.
Împreună.
Am luptat încă de atunci.
E timpul să intri în scenă.
Poliţia a insistat că a fugit.
Au spus că se întâmplă mereu...
şi că o să apară în cele din urmă.
Asta a fost acum 3 luni.
Şi îi sun şi acum.
Ei n-o cunosc pe fata mea.
Spectacolul ei de dans a fost săptămâna trecută.
L-a ratat.
Nu l-ar fi ratat decât dacă...
Fata mea e acolo undeva.
Are nevoie de ajutor, şi se pare că nu-i pasă nimănui.
O vreau înapoi pe fata mea!
Mulţumesc, D-nă Adams,
pentru că aţi împărtăşit povestea astăzi cu noi.
Nu-mi imaginez cât de greu trebuie să vă fie.
Dacă oricine are vreo informaţie
şi poate ajuta la localizarea lui Zoe Adams,
este binevenită să sune la număr.
E gratuit şi complet anonim.
Mulţumesc, Curtis.
Este un adevăr nefericit că fete de culoare, precum Zoe,
dispar în fiecare zi în această ţară.
Fete care nu dispar printre fisuri.
Sunt ignorate şi uitate complet.
Da, aş spune că este un adevăr
mai mult decât nefericit, D-le Preşedinte.
Aş spune că este o criză naţională.
N-aş putea fi mai de acord.
Dar mă deranjează ceva.
Dacă acum este o criză naţională,
era o criză şi când eraţi Preşedinte.
Dacă timpul este esenţial în cazuri ca acesta,
de ce n-a făcut nimic Ministerul de Justiţie
să pune luminile pe aceste fete lipsă?
N-am ştiut de această problemă.
- Jucaţi pe cartea ignoranţei. - Da.
Cum cred că mulţi dintre telespectatorii Dvs din această seară ar fi fost la fel,
pentru că fete ca Zoe
nu sunt ignorate doar de sistemul juridic.
Sunt ignorate şi de presă.
Deci, acum spuneţi că presa e de vină
- pentru că aceste fete au dispărut? - Nu, Curtis.
Spun că presa e de vină pentru că ele rămân dispărute.
Şi pentru faptul că singurul motiv
pentru care poza lui Zoe e la TV astă seară e pentru că
un bogătaş alb stă lângă mama ei acum.
Curtis, n-am venit aici să mă lupt cu tine.
Am venit aici cu speranţa că poate
telespectatorii ne pot ajuta s-o găsim pe Zoe Adams.
- Pentru asta sunt aici. - Destul de corect,
dar ce se întâmplă când plecaţi din studio astă seară...
când vă întoarceţi în Vermont, şi...
Cine spune că mă întorc?
Biblioteca mea e în Vermont, dar fundaţia mea, munca mea,
e în oraşe ca... Baltimore, Atlanta, Chicago,
chiar aici în D.C.
Pentru asta m-am întors şi mă gândesc serios
să-mi mut fundaţia aici permanent.
Vermont poate aştepta.
Reunirea acestor fete, precum Zoe, cu familiile lor, nu.
Ţi-a spus cineva vreodată
că ai cel mai deosebit gust în alcool?
Un lider puternic are nevoie de o băutură puternică.
Al doilea intră mai uşor.
Cred că mai am nevoie măcar de unu
dacă va trebui să mă abţin
şi să nu mă cobor la nivelul acelui mârşav.
Dar nu ar fi benefic cauzei noastre.
Să-ţi vorbească în felul ăsta...
Apreciez furia ta,
dar nu am nevoie să-mi iei apărarea.
Şi dacă vom ajunge într-un final cu Nazari undeva,
nu poate vedea că facem front comun.
Sunt aici să facilitez aceste discuţii,
aşa că trebuie să par imparţială.
Şi eşti?
Imparţială?
Trebuie să arăt că sunt dură
Ok. Poate ajunge.
Cred că mai duc puţin.
Sau poate ai dreptate.
Pe mâine, D-nă Preşedinte.
Ajută-mă.
Trebuia să-mi fi spus că vrei nişte obiecte noi, Cyrus.
Ţi-aş fi luat ceva. Asta e Casa Albă.
Nu poţi cumpăra nişte ieftineli online şi gata.
Eşti Vice...
Dumnezeule.
Pe toţi Dumnezeii?
- E pe bune?! - E un cadou.
De la Fenton.
Glackland?
Da, el...
El... te doreşte!
Cyrus, te doreşte la nebunie!
Zi tot. Vreau să aud tot.
E super interesant!
Voi doi!
Glackland-Beene.
Sună bine!
Cuplul de putere!
D-nă Preşedinte.
Aţi spus multe, multe lucruri abjecte despre mine,
dar ăsta e de departe cel mai urât.
Ce? Zic şi eu că poate e timpul pentru...
Să arunc prosopul?
Ce spui?
Omul ăsta e sub nivelul meu.
Ţi-a dat un Cezanne!
Şi...
Şi poate n-ar trebui să renunţi la el aşa repede
doar pentru...
chiar aşa, de ce?
L-ai văzut pe fostul meu soţ? I-ai văzut faţa?
Nu pot trece de la asta... la asta.
Am şi eu nişte standarde.
Sigur că ai.
Şi nu le voi coborî.
Ştiu asta.
Cyrus.
Îmi cer scuze. Uite că am spus ceva.
Mă agită mult pe interior.
Preşedintele Rashad.
Păi...
Nu pot.
N-ar trebui.
Sunt Preşedintele.
Dar este intoxicant.
Toată lumea face ce spun eu.
Încep să cred...
că pot face orice vreau.
Cu cine vreau.
Dar exact asta cred toţi.
Şi toţi acei morţi dinainte mea
cu amantele lor şi cu miresele lor tinere.
Nişte porci.
Iar acum...
mi se întâmplă şi mie.
E un coşmar.
Nu m-am gândit niciodată aşa.
Bine, acum ştii.
Nu eşti singurul cu probleme aici.
Măcar Glackland are bun gust.
Şi nu doar în artă.
Văd că ai deschis un salon de manichiură.
Metacryl etilic...
dacă nu tratez oasele lui Annie, se vor degrada.
Cărui fapt datorez onoarea?
Am avut o întâlnire la Guvern.
Am zis să trec pe aici, să văd dacă te porţi frumos.
Annie?
M-am trezit vorbind cu ea. Am decis că îi trebuia un nume.
Croissant?
M-am gândit mult la tine în ultima vreme.
Cum veneai noaptea acasă când eram copil,
ne vrăjeai pe mama şi pe mine cu poveşti
despre cum a fost ziua ta la muzeu.
Se numeşte "minciună."
Da, erai bun la asta.
- Te-ai descurcat. - Oare?
Sunt sigură că erau vremuri când puteai renunţa sau recunoaşte,
dar n-ai făcut asta. Te-ai complăcut.
Asta îmi spune că te-ai gândit că s-a meritat.
Întrebi...
dacă e posibil să fi Comandant
şi să ai o viaţă cu cineva.
Nu întreb nimic.
Nu, drumul pe care te afli este al singurătăţii.
Dar nu trebuie să fie.
Că-ţi împarţi viaţa cu Fitzgerald Grant
- poate sună feeric... - Cine a pomenit despre Fitz?
A fost la televizor aseară spunând că rămâne.
Te cunosc, Olivia.
Vrei să-ţi împarţi viaţa cu el,
şi vrei să-ţi spun că e posibil.
Ei bine, nu e.
Nu dacă insişti să fi Comandantul.
B613 a ta nu este la fel cu a mea.
Spun asta de la bun început.
Te rog. Doar pentru că te-ai simţit prost...
La dracu!
Olivia! Uită-te la tine!
Mă întrebi despre iubitul tău!
Propriul tău tată.
Atât de singură eşti.
Oamenii la care te duci de regulă după sfaturi,
acum nu te mai poţi duce.
Nu se mai poate. Ei nu pot afla secretul.
Ei nu pot ştii că noaptea
veghezi peste cele mai crude găşti de criminali
pe care le-a văzut lumea.
Eu pot. Am creat acel secret.
Înţeleg.
Că doar, pentru asta eşti aici!
Şi în ciuda dispreţului tău pentru mine, doar pe mine mă ai.
Doar pe mine.
Bătrânul tău tată.
Şi când voi muri...
ce urmează?
Vei vorbi cu dinozaurii, exact ca mine
Dacă nici ăsta nu e motiv să închizi B613...
atunci nu mai ştiu care e.
Nu trebuie să mă placi, Olivia,
dar eşti fraieră dacă nu înveţi de la mine!
Vezi (ce-ai făcut)?
Faptul că Preşedintele Grant a reuşit să aducă aceste două naţiuni
să participe la summit este o mare realizare.
Să-i convingă pe Rashad şi Nazari
să-şi denunţe capacităţile nucleare nu va fi uşor,
dar sursele noastre ne spun că la Casa Albă
să spune că dacă e cineva care poate realiza acest tratat,
este Preşedintele Mellie Grant.
Cred că trebuie să clarificăm ceva
înainte să începem.
Sunt numai urechi.
Aţi avut dreptate.
A fost o înţelegere la Dineul Oficial.
Normal că a fost.
Asta nu e ceva nou.
Un spion american a fost capturat
în timp ce făcea recunoaştere în Bashran.
Bine... acum mi-aţi captat atenţia.
D-nă Preşedinte, nu e nevoie.
Pentru a asigura eliberarea lui,
am fost de acord să găzduiesc acest summit.
Ai fi putut cere orice.
De ce asta?
Pentru că noi nu ne placem reciproc...
şi e puţin probabil să se schimbe asta,
dar nu cred că asta înseamnă ca poporul meu
să trăiască în frică sau de teama anihilării.
Şi cred că nici al tău.
Acest tratat stipulează
inspecţii periodice la instalaţiile noastre.
Sunteţi de acord să permiteţi inspectori din Dakali la instalaţiile voastre?
Dacă permiteţi şi inspectori din Bashrani la ale voastre...
da, voi fi de acord cu aceşti termeni.
Ei bine, D-nă Preşedinte...
cred că puteţi începe.
Ce s-a întâmplat?
Olivia?
Ce s-a întâmplat?
Rebelii au intrat în capitala din Bashran.
Vreau să-l păzeşti pe Preşedintele Rashad.
Asta a fost o lovitură de palat.
Rashad nu mai e Preşedinte nicăieri.
E cap-coadă numai despre Bashran.
Nici măcar o menţiune despre Grant versus Pryce.
A fost impresionant, D-le.
Era peste toate ştirile dacă nu era lovitura asta de stat.
Bine, nu renunţăm.
Săpăm înapoi în acest dosar,
şi o găsim singuri pe Zoe dacă trebuie.
Avem nevoie de Mellie.
Mă ocup.
Au luat controlul Palatului.
Guvernul lor ne sună să ne ceară
să-l recunoaştem pe liderul rebel ca noul Preşedinte din Bashran.
Cum de n-am văzut asta?
Ăştia nu sunt nişte beţivi
care să taie gâtul la miezul nopţii.
Asta e o lovitură de stat extrem de bine organizată.
Trebuiau să vorbească despre ea.
Trebuia să fi reuşit să acţionăm în loc să...
În loc să ne ţinem după fostul tău iubit?
Avem nevoie de agenţi, Liv!
Nu ştiu de câte ori trebuie s-o mai spun.
Dacă i-am fi avut, n-aş fi scăpat aşa ceva.
Trebuie să te hotărăşti, Liv.
Eşti Comandantul sau iubita cuiva?
Nu poţi fi amândouă.
Nu-i recunoşti.
Înţeleg asta, D-le Secretar,
dar Bashran are deja un lider... un preşedinte...
şi mă voi asigura că aşa rămâne.
Vreau Şefii de Stat Major
împreună cu Apărarea mâine dimineaţă la prima oră,
dar şi Directorul CIA.
Există posibilitatea reală
să trimitem trupe
pentru a respinge această lovitură de stat din Bashran.
Ok. Ce uşurare.
Mă bucur că suntem pe aceeaşi lungime de undă.
Ai spus "că există posibilitatea."
Poate ai vorbit despre o posibilitate.
O posibilitate nu este o certitudine,
- şi pentru asta, sunt uşurată. - Olivia...
O intervenţie militară americană în Bashran
n-ar fi o mişcare bună, Mellie.
Ne-ar submina toate eforturile din Orientul Mijlociu,
ne-am face inamici, fără să mai vorbim
că ar reprezenta o schimbare majoră a politicii externe.
Te contrazic!
Trimitem trupe,
îl reinstalăm pe Rashad preşedinte cu drepturi depline,
şi ne vom întări eforturile din Orientul Mijlociu.
Până atunci, va trebui să-i acordăm sanctuar lui Rashad, desigur.
Sanctuar?
Sanctuar.
Mellie, trebuie să fi foarte atentă aici.
Nu-l putem trimite înapoi.
Nu acum.
Olivia, unde e umanitatea ta?
Nu mai este un lider.
A devenit la propriu irelevant pentru Statele Unite.
Rebelii îl vor omorî.
Avem mâinile legate.
Bine, să le dezlegăm.
Mergând la război?!
Nu te pot lăsa să faci asta.
A fost la masă, Olivia.
Tu şi cu mine, l-am adus acolo.
A fost la masă cu Dakal,
gata să renunţe la instalaţiile nucleare
şi să facă pace cu duşmanul.
Noi... am găsit o soluţie la o problemă
cu care ţara lui se confruntă de
peste 50 ani, datorită lui.
Dacă nu merită să lupţi pentru asta,
şi să mergi la război, atunci spune-mi ce se mai merită.
Olivia!
Trebuie să mă gândesc la asta.
Bună.
- Ce? - Fără "Bună"?
Ce este? Ce vrei?
Revolta asta din Bashran e pe toate posturile de ştiri
tocmai când prindeam şi noi teren
cu povestea fetei dispărute.
Şi vrei să apăs pe butonul de anulat Revolta?
Vreau să vorbeşti cu Mellie, să vezi dacă poate da o declaraţie,
să ţină un discurs în Rose Garden.
Împărţiţi custodia unui copil.
Eşti fostul ei soţ
şi fostul Preşedinte al Statelor Unite.
N-ai nevoie de mine să vorbeşti cu Mellie.
Am, când o controlezi tu. Ştiu cum funcţionează.
Tu eşti puterea.
De ce eşti aici?
Ţi-am spus.
Nu mi-ai spus. Te-ai eschivat.
Unul din multele instrumente din arsenalul tău politic...
instrumente pe care eu ţi le-am dat.
Aşa că, termină să le foloseşti pe mine...
Am nevoie de ajutorul tău cu cazul.
Quinn e mai mult decât capabilă...
E o cauză importantă, şi este umbrită de Bashran.
- Nu mai minţi. - Aşa că o dai la diverse?
Abandonezi fetele dispărute?
Ok, trebuie să pleci.
Pleacă! Acum!
Nu plec nicăieri.
De ce eşti aici?!
Pentru că tu eşti aici!
Pentru că te iubesc!
Eşti aici, exact unde trebuie să fi.
Conduci lumea.
Am condus-o şi eu,
şi tot ce a mers prost
s-a întâmplat când n-am fost împreună.
Tot.
Fără tine...
Am fost mai bun cu tine.
Ai fost mai bună cu mine.
Ştii asta. Ştiu că ştii şi tu asta.
Olivia.
Spune-mi că ştii asta.
Bună dimineaţa, D-nă Preşedinte
Bine, ce ai decis?
- Poftim? - Despre trimiterea de trupe în Bashran,
să-l ajutăm pe Rashad să-şi recâştige ţara...
ce ai decis?
Am pregătit două declaraţii.
Va fi nevoie să treci peste ele înainte să le discutăm.
Simt ceva pentru el.
Pentru Preşedintele Rashad.
Chiar simt ceva pentru el.
Înseamnă ceva pentru mine.
Ştiu că îmi servesc patria,
şi sunt atât de norocoasă să fac asta.
Eu, singură, stau deasupra lumii şi toate...
Noi stăm deasupra lumii. Nu eşti niciodată singură.
Tu poate faci cărţile, poate iei deciziile dure,
dar eu sunt cea care ies în faţa poporului american
şi îmi asum aceste decizii.
Bune sau rele, eu sunt cea responsabilă
pentru faptele naţiunii.
Sunt mereu singură.
Mellie...
Simt ceva pentru el,
dar nu sunt o adolescentă să-mi notez în jurnal.
Înţeleg funcţia.
Lucrez în Birou,
şi ştiu că avem şansa aici să facem ce trebuie,
să aducem puţină pace în lume.
Liv... de data asta...
vreau să fie decizia mea.
Măcar o dată.
Cum spuneam, am pregătit două declaraţii.
Prima e despre desfăşurarea de trupe.
Şefii de Stat Major vor fi aici într-o oră.
Va trebui să te decizi la numărul de militari
pe care îi vei trimite în Bashran.
Normal...
că simţi ceva pentru el,
şi normal că vom restaura preşedinţia lui Rashad
şi vom face pace în Bashran.
Doar asta vrei să faci.
Eşti femeie, gândeşti logic,
strategic, şi eşti liderul lumii libere.
Aşa că da, aşa poate fi decizia ta,
şi nu vei face aceeaşi greşeală să gândeşti cu ce e sub centură
cum au făcut cei 44 de bărbaţi dinaintea ta.
Nu voi permite asta.
Asta e decizia mea.
Nu eşti niciodată singură.
Mă ai pe mine.
Ce e în al doilea dosar?
Încă o şansă să faci ce trebuie.
Să aduci nişte linişte.
- Nu. Nu. Nu! - D-nă Adams.
Să mergem în spate. Nu...
Trăieşte.
E cu un consilier în Alexandria.
Te duc la ea.
Copilul meu?
Trăieşte.
Trăieşte!
Alo.
E cineva acasă?
Cyrus?
Ce e asta?
Tabloul. Îl păstrez.
Dar nu poate fi cadou, aşa că îl cumpăr de la tine.
20 parai. Bine... ăsta e furt.
20 parai şi...
începând de mâine, te voi învăţa despre politică.
Sună bine?
Da.
Ministerul de Justiţie,
la cererea Preşedintelui dar şi a Procurorului General,
a decis să formeze o divizie specială în cadrul FBI
care să se concentreze pe dispariţia persoanelor de culoare.
- Serios? - Serios.
Am ales deja şeful diviziei.
Va fi bine finanţată şi va avea prioritate absolută.
- Mulţumesc. - Încă nu-mi mulţumi.
Încă mai avem multă treabă.
Da, avem, dar e un început.
Scuzaţi-mă.
Ce este?
Ai greşit... despre Fitz.
A făcut ce trebuia să facă.
A stat în Vermont.
Nu şi-a băgat nasul în treburile tale.
Nu s-a abătut.
Se pare că Annie nu era singura cu care vorbeai.
Ia loc.
corvin.predoiu www.subtitrări-noi.ro