V-am revăzut cazul şi dosarul de servici...
Misiuni de luptă în Panama, Grenada,
servici remarcabil în Golf,
mari triumfuri şi mari tragedii.
E clar pentru mine, domnule locotenent colonel,
că aceste tentative de sinucidere ale dumneavoastră sunt doar...
strigăte de ajutor.
Aţi încercat şi aţi eşuat în a vă sinucide de trei ori în tot atâtea săptămâni.
Cinstit, dacă chiar vroiaţi... - Nu înţelegeţi.
El nu mă lasă. El nu mă va lăsa să mor.
Cine? Cine nu vă lasă să muriţi?
Relaxaţi-vă o clipă. Mă întorc cu ceva care vă va ajuta să dormiţi.
Pe loc repaus, domnule locotenent colonel.
Nu! De data asta nu!
Aah! Dă-mi drumul!
Oh, Doamne.
- Unde e? - Aici. E aici.
Încet.
V-am spus că nu mă va lăsa să mor.
Nu mai vreau să vorbesc despre asta.
Le-am spus şi iar le-am spus, dar nu vor să mă asculte.
- Adică nu vă cred. - Nu, domnule
Aţi spus în raport că la timpul accidentului,
credeaţi că cineva e în cameră.
N-a fost nici un accident. Nu înţelegeţi?
Dar persoana asta v-a salvat viaţa, corect?
Priviţi la mine. Priviţi!
Nu am nici o viaţă. El mi-a luat totul.
Aveţi idee cine e?
Nu-l văd niciodată clar, dar arată ca un soldat, stând totdeauna drepţi.
- Soldat american? - Sau unul din băieţii lui Saddam,
venit să mă tragă la răspundere.
Oricine ar fi, îmi ştie numele.
Vă vorbeşte?
"Ţi-a venit timpul," mi-a spus.
Apoi a început să-mi ia totul.
Ce să vă ia?
Totul.
Soţia, copiii.
Şi cum a făcut asta? Cum...
I-a ars de vii.
Agenţii Mulder şi Scully, vă pot vorbi puţin?
Mi s-a cerut să vă suspend orice investigaţie aţi fi început aici.
Cine v-a cerut, căpitane?
Generalul Callahan, şeful direct al locotenent-colonelului.
- E ceva în neregulă? - Protocolul cere...
ca orice investigaţie asupra personalului militar...
să fie făcută prin canale militare de către ofiţeri superiori.
Ce? N-am semnat la intrare?
Aţi încălcat codul şi procedura.
Scuzaţi-mă, dar generalul Callahan are vreun superior?
- Doamnă? - Presupunând că vrem să-l cercetăm,
- cu cine ar trebui să vorbim? - Să-l investigaţi pentru ce?
Orice.
Generalul Callahan este ofiţerul cel mai înalt în grad aici.
Atunci, am vrea să vorbim cu el până plecăm.
Nu ştiu dacă e disponibil.
Cereţi-i să se facă disponibil. Spuneţi-i că ăsta e protocolul nostru.
Între timp, am vrea să terminăm cu domnul locotenent-colonel.
Nu poţi şti când va încerca din nou să se sinucidă.
Să terminăm cu asta, Mulder.
Am acelaşi vis aproape în fiecare noapte.
Ştiu mai mulţi infirmi care au acelaşi vis: "mersul."
În vis, mă ridic din scaun şi pot sta pe picioare.
Şi mă uit pe hol,
doar că nu mai sunt acolo, sunt acasă.
Şi acolo e fetiţa mea.
Fără ca măcar să mă gândesc,
fac un pas către ea, apoi un altul.
Apoi o ridic şi o duc afară pe propriile mele picioare.
Afară e băieţelul meu.
Fugim împreună.
Fugim. Eu! Picioarele mele, cum erau înainte.
Jucăm puţin football. Îi arăt câteva mişcări.
Ştii, că bătrânul.
Plecăm apoi acasă.
Fără cârje, fără scaune cu rotile.
Ştiu că nu voi mai umbla vreodată, dar visul ăsta pare atât de real.
Nu mă pot împiedica să mă gândesc că poate într-o zi...
Nu-ţi ţine răsuflarea.
Cred că ne-ar interesa pe toţi punctul tău de vedere, Leonard.
Oh, chiar vreţi să ştiţi ce cred eu?
Mi-e milă de voi toţi. Chiar aşa.
Cu basketul vostru de handicapaţi şi cursele în scaune cu rotile.
Vă purtaţi de parcă am fi nişte oameni normali.
Suntem oameni normali.
Nu ştiu dacă te-ai privit în oglindă, prietene,
dar îţi lipseşte un picior.
Eu nu am niciunul. Unde... unde mi-au dispărut braţele?
- Ştim cu toţii cum te simţi. - Nu, nu e adevărat.
Cum dracu' aţi putea şti cum mă simt?
Există un singur mod în care aţi putea şti
şi pot doar să mă rog la Dumnezeu să coboare şi să vă ia mâinile şi picioarele...
ca să vă dea o idee despre cum mă simt!
Roach.
Îmi cer scuze, domnilor. S-o luăm de la capăt.
- Ce e, Roach? - Ce e, ce?
Ai faţa aia de "sunt îngrozit".
- Ce se întâmplă? - Nu e nimic.
Minciuni. Am petrecut doi ani cu tine în turela aia.
Ştiu când ai ceva în cap.
Haide, soldat. Raportează.
E FBI-ul, omule. Sunt jos.
Pun întrebări despre locotenent-colonel.
La dracu' cu federalii. În regulă, Roach? Mă auzi?
La dracu' cu ei. Uită de ei.
Domnule general.
Domnule?
Agenţii Mulder şi Scully vor să vă vadă, domnule.
Mulţumesc, căpitane. Aş vrea să ştiţi...
că am ordonat căpitanului să contacteze departamentul de justiţie...
pentru a-i anunţa de neregulile făcute de FBI aici.
Cred că nu e momentul potrivit pentru a vă mulţumi că ne primiţi.
Vreau să vă asigur că această problemă nu va rămâne fără urmări.
Sper că nu, având în vedere starea extremă a cazului locotenent-colonelului.
Ce caz? Nu există nici un caz.
Stans e un om foarte bolnav.
Da, ne-am dat seama. Dar din dosarul său lipsesc...
câteva fapte importante care au reieşit din audierea lui.
Sunt sigur că dosarul lui Stans e complet.
În afară de orice referire la moartea soţiei şi a celor doi copii...
într-un incendiu casnic cu trei luni în urmă.
A fost un accident tragic. - Fără îndoială.
Dar nu există nici o referire la vreo anchetă.
Stans a încercat să-şi salveze familia în acea noapte.
După spusele lui, a fost împiedicat s-o facă...
de un fel de soldat-fantoma.
Uitaţi. Îl cunosc pe Stans de mult timp
şi nu există nici un dubiu că a suferit teribil.
Ca şi sergentul Kevin Aiklen.
Îl cunoaşteţi pe sergentul Aiklen, nu-i aşa, domnule?
Mi-a fost subordonat în Golf, da.
Cu şase luni în urmă, Aiklen şi-a pierdut şi el familia într-un incendiu casnic.
După aceea, a fost sub tratament psihiatric pentru comportament deluziv,
spunând doctorilor că vrea să moară, dar cineva îl împiedică.
Asta înainte de a se aruncă de la etajul spitalului.
Aşa că, lăsând deoparte procedura şi protocolul,
aş spune că coincidenţa a fost trecută în mod ciudat cu vederea, domnule.
Staţi puţin. Cine e suspect aici?
Uitaţi. Nu-mi cer scuze pentru tristeţea vieţilor acestor oameni.
Sunt victime de război,
odată nişte oameni curajoşi, pentru care nu putem face nimic decât să simţim milă.
Dacă credeţi că e vorba de mai mult, vă înşelaţi.
Asta e concluzia dumneavoastră, domnule general.
Dar sper că ne veţi acorda ocazia să ajungem la una proprie.
Chiar crezi că generalul are ceva de ascuns?
Nu. Cred că are totul de ascuns.
Nu crezi că doar îşi protejează oamenii?
Mulder, ştiu că nu asta e ceea ce te aşteptai de la cazul ăsta,
dar cred că e foarte clar ce se petrece aici.
Ce?
Generalul îşi protejează oamenii, dar...
de acuzaţiile de crimă împotriva familiilor lor.
- De ce ar face asta? - Nu ştiu.
Dar mă pot gândi la câteva motive.
Pentru că erau soldaţii lui şi se simte cumva responsabil...
de tragediile care au avut loc? - Ăsta ar putea fi unul.
Sau poate cunoaşte secretele mai ascunse ale nebuniei lor,
armele biologice la care au fost expuşi în timpul războiului,
cauza efectului.
Având în vedere totala negare de către guvern a sindromului războiului din Golf,
aş spune că e un motiv bun pentru a ne împiedica investigaţia.
Dar nu o crezi.
Nu. Ceea ce nu înţeleg e de ce un om atât de hotărât...
să se sinucidă ar lăsa unica intrare în cameră neîncuiată.
Dar pe de altă parte, am doar o vagă idee a procedurii şi protocolului militar.
Intră.
Aş vrea să-mi cer scuze, domnule.
Nu am vrut să vă pun în lumina reflectoarelor mai devreme.
Ştiu, căpitane. Întreaga această situaţie e nefericită.
Vă mai pot ajuta cu ceva?
Nu. Du-te acasă şi odihneşte-te.
Ne vom ocupa de problemă dimineaţă.
Relaxează-te, căpitane. E un ordin.
Da, domnule.
Ţi-a sosit timpul, ucigaşule.
General Callahan.
Unul dintre detectivi spune că moartea căpitanului Draper n-a fost accidentală.
Are vânătăi pe gât şi pe umeri,
cam de mărimea unor urme de degete.
Şi cineva a înecat-o?
Vânătăile şi urmele arată că a fost o luptă.
Îi veţi contacta familia?
Nu avea familie.
Armată era familia ei.
Îmi pare rău. Sincer.
Am vorbit cu militarii de gardă.
În afară de căpitanul Draper, nu au văzut pe nimeni să intre sau să iasă de la piscină.
Dar poliţia spune că a fost înecată.
- Domnule general, aveţi familie? - Da. De ce?
Dacă modelul pe care l-am observat corespunde,
dumneavoastră şi familia aţi putea fi în pericol.
Pe ce bază, moartea adjunctului meu?
Supravegheaţi-i doar. Fiţi atent la orice lucru neobişnuit.
- Mulder, vorbeşti serios? - Asta e o bază militară, Scully.
Au gărzi peste tot. Nimeni n-a văzut sau auzit ceva.
Nu e aşa de greu de crezut. Ţipetele i-au fost probabil înăbuşite de apă.
Şi n-ar exista nici amprente.
Corespunde modului de operare al ucigaşului fantomă al locotenent-colonelului Stans.
Agent Mulder, ce vreţi să spuneţi?
Era doar o vorbă, domnule.
Nu, vroiam să spun "orice lucru neobişnuit."
orice fenomen neobişnuit sau inexplicabil.
Noaptea trecută, am văzut pe cineva la mine în birou.
Mi-a spus pe nume, dar când m-am întors, dispăruse.
Apoi, robotul telefonic a luat-o razna din nou.
Din nou? S-a mai întâmplat?
Nu, ce am văzut, nu. Dar telefoanele, da.
De încă două ori, acasă.
Mamă, a venit poşta!
Mamă! Mamă!
Mamă! Mamă! Mamă!
Ce e? Ce s-a întâmplat, dragă?
- Mamă, a fost un om aici. - Cine?
Oh, ce bine că eşti acasă. Am încercat să dau de tine.
Trevor a văzut pe cineva în casă acum câteva minute.
- E bine? - E sus, în camera lui, dar e îngrozit.
- Şi eu tremur. - Frances, dânşii sunt de la FBI.
- Pentru pătrunderea ilegală? - De ce nu-l verifici pe Trevor?
Urc imediat.
- De ce? Ce se întâmplă? - Frances, te rog.
Vorbim sus.
Pe aici.
Se porneşte deodată. Telefonul nici măcar nu sună.
La început, credeam că e un banc.
Le-aţi salvat pe celelalte?
Nu, le-am şters.
Am sunat şi la compania de telefoane, ca să-mi verifice linia.
Au verificat toată casa. N-au găsit nimic în neregulă.
Nu aţi observat vreo altă interferenţă electronică,
la radio sau la televizor?
Nu. Nimic.
E cineva în curtea din spate.
Am văzut pe cineva afară. Sunt sigură.
Priveşte.
Mai bine aţi chema poliţia, domnule general.
Vei simţi o înţepătură.
Aşa e. Nu pot schimba dozajul.
Aşa. E bine.
Mă întorc într-un minut.
A fost prea aproape, omule. Nu o mai fac.
- Ce? - Am spus că n-o mai fac.
Îmi eşti dator, Roach.
N-aş fi în scaunul ăsta blestemat dacă nu erai tu.
Hei! Aici nu e vorba de noi doi, omule.
Este vorba de toate ţipetele şi toţi infirmii...
şi toţi băieţii care s-au întors acasă într-o cutie.
Inamicul trebuie învins şi noi o vom face.
Tu îţi vei face partea ta, iar eu pe a mea.
Soră!
Hei!
Ce faci, omule, când cânt rap în tanc?
Prinde-i, prinde-i, foc de voie.
Bine.
Eşti în regulă.
Soră, vino! Asta mă omoară!
Ce dezastru. Trebuie să înveţi să stai nemişcat.
Dar dacă tu nu o faci ca lumea?
Poftim. Asta ar trebui să ţină.
- Ai găsit ceva? - Nu. Dar începe să-mi placă.
Ei, noi am fost ceva mai norocoşi.
Oricine l-ar fi urmărit pe general nu a lăsat doar urme de picioare.
Au lăsat şi amprente.
Da. Unde?
Criminaliştii tocmai au ridicat două urme de arătător şi una de deget mare.
Una de pe cutia poştală de lângă uşa din faţă
şi una de pe uşa dinspre curtea din spate.
Să le verificăm.
Le-am trimis deja la N.C.I.C.
FBI. Deschideţi uşa!
- Mâinile sus! Deasupra capului! - Nu trageţi!
Întoarce-te! Okay, okay.
Mâinile la spate. Încătuşaţi-l.
Quinton Freely, eşti arestat pentru crimă.
Ai dreptul să nu spui nimic.
Orice spui poate şi va fi folosit împotriva ta la proces.
Dacă vrei un avocat, ţi se va da. Dacă nu ai unul...
"Căpitan Janet Draper.
Sergent Kevin Aiklen. Locotenent colonel Victor Stans."
Generalul şi doamna Thomas Callahan.
L-am prins, Mulder.
Păzeşte-ţi flancul stâng.
Okay.
Trevor? Hei, Trevor!
Avem destule dovezi care te plasează la fiecare din locurile crimelor.
În afară de complicitate la crimă, mai ai conspiraţie,
intrare prin efracţie, comiterea unei infracţiuni pe o proprietate federală...
- Pot primi o ţigară? - Nu.
Ştim că nu ai acţionat singur, Quinton. Ştim că ai un complice.
Cum a făcut-o, Quinton?
Nu ştiu.
Nu ştiu despre ce vorbiţi.
Cum a trecut de gărzi?
Cum l-a omorât? Trevor avea doar opt ani.
Nu ştiu. N-am omorât pe nimeni.
Sunt doar poştaşul.
Ce înseamnă, "eşti doar poştaşul"?
Sunt poştaşul lui Rappo.
Leonard Trimble, corect?
Dacă ăsta e omul la care ei îi spun Rappo.
El e. Ce a făcut?
E suspect de două crime.
Rappo? Probabil faceţi o greşeală.
De ce?
Acolo. Judecaţi şi singuri. I-au fost amputate toate membrele.
La naiba.
Ne-a minţit.
A spus că e poştaşul. Oare la ce se referea?
Nu ştiu. O să o adaug pe listă. Vii?
Nu. Ne vedem mai târziu.
Cunoaşte locul ăsta.
Mă poate găsi aici.
Cunoaşte locul ăsta!
A mai fost aici! Nu sunt în siguranţă aici!
- Hei, nu mai fă gălăgie! - Scoateţi-mă de aici!
Mă va omorî! Sunt un om mort!
Lăsaţi-mă afară! Lăsaţi-mă afară!
Nu-ţi mai spun o dată.
Mă va omorî!
E aici! E aici!
N-aţi vrea să-l porniţi din nou.
Era destul de furios acum o oră.
Nu aşa de furios cum voi fi eu.
Ai vizitator. În picioare!
Doamne sfinte.
Cum s-a întâmplat?
Sufocare. Cearşaful îi era înfundat în gât.
- N-a fost nimeni în celulă cu el? - A făcut-o singur.
- Puţin probabil. - Puţin probabil?
A fost ajutat, Scully. Şi nu minţea pentru că eu cred că omul...
- care l-a omorât este Leonard Trimble. - Rappo?
- Da. - Nu poate umbla, dar să omoare pe cineva.
Vezi asta? E o radiografie dentară.
Ştiu, te plimbi cu ea de când am venit.
Nu, de fapt, cele cu care mă plimbam le-am developat la spital.
Vezi, asta o aveam când l-am văzut pe Stans,
asta în vestiar, în piscină,
în biroul generalului şi asta în casa generalului.
- Toate expuse la un fel de radiaţie. - De la ce?
De la soldatul fantomă al lui Stans.
Am venit întrebându-mă dacă ar putea fi adevărat,
dacă ceea ce lt-colonelul Stans descrisese era un caz de proiecţie astrală.
Vrei să spui că acest om, Rappo,
îşi părăseşte corpul şi pluteşte prin oraş ucigând oameni?
Cei care o practică spun că în timpul unei transe hipnotice autoinduse,
corpul astral se poate detaşa şi pluti oriunde,
câteodată invizibil, dar câteodată apărând ca o fantomă.
Pretind chiar că corpul astral posedă puteri psihokinetice...
cu mult mai mari decât corpul fizic.
Mulder... Atunci de ce ar fi avut nevoie de Quinton Freely?
Poate are nevoie de o conexiune psihică cu un loc sau obiect... o scrisoare.
De aceea Quinton îşi spunea poştaşul. - E o nebunie.
Câteodată singurul răspuns corect într-o lume nebună e o nebunie.
Ştii ceva despre mascarea pe dos?
Adică mesajele înregistrate invers din cântece?
Da. Sau pe robotul telefonic al generalului. Ascultă asta.
Ţi-a venit timpul, ucigaşule. Ţi-a venit timpul.
- Leonard Trimble? - Nu, e Fred Astaire.
Domnule Trimble, am vrea să vă punem câteva întrebări despre Quinton Freely.
- Roach? Ce a mai făcut? - E mort.
Oh. Aşa-i trebuie.
- Cum adică? - Cum adică?
E doar tipul din cauza căruia mi-au fost smulse mâinile şi picioarele.
În afară de asta, era un tip de treabă.
Atunci de ce să-l omori?
Ce nu înţelegi din ce vezi?
Ţi-am citit dosarul medical, Leonard.
Ştim că ai refuzat orice încercare de reabilitare.
Ai refuzat chiar să-ţi fie implantate proteze.
Mare scofală. Poate că nu vreau nici o porcărie din-aia.
Poate pentru că n-ai nevoie de ele...
pentru că îţi poţi părăsi corpul când vrei.
Să omori pe cine vrei când vrei.
Dacă mi-aş putea părăsi corpul acum, aş avea alte lucruri de făcut.
Cum ar fi să-l ucizi pe băiatul generalului Callahan?
Familia locotenent-colonelului Stans? A sergentului Aiklen?
- Eşti dus într-adevăr. - Oh, sunt "dus"?
Pentru că te-am ghicit? Eşti soldat.
Ştiai în ce te bagi când te-ai înrolat.
Vrei să dai vina pe altcineva. De ce să dai vina pe comandant?
Ei sunt de vină pentru tot ce ni s-a întâmplat.
N-ai idee cum e.
Voi... voi aţi stat acasă şi aţi privit războiul...
la televizor de parcă ar fi fost un blestemat de joc video.
Habar n-aveţi de băieţii care au murit,
de sângele din nisip, despre cum te simţi când eşti lovit.
Chestia e că nu vă pasă, nu?
V-aţi obţinut petrolul.
Schimbaţi doar postul, nu?
Ucigaşul şi-a primit premieră. Locotenent-colonelul şi-a primit medaliile.
Acum priviţi-mă pe mine. Eu cu ce m-am ales?
Nimeni nu ştie cum mă simt.
Mi-au furat viaţa.
Da, aşa că tu le-o iei pe-a lor.
Dacă aş putea.
Acum, dacă aţi terminat cu interogatoriul, aş vrea să dorm puţin.
Fără umblat în somn.
E bună. Pe asta n-o ştiam.
Hardy-har-har.
Ce vrei să faci?
Sună-l pe generalul Callahan şi spune-i să nu se întoarcă la el acasă.
Frances?
Dragă, lasă aia.
Nu, ştiu cât te supără când... jucăriile îi sunt împrăştiate peste tot.
Putem să trecem peste asta, Frances.
Nu vreau să trec peste asta.
Îmi vreau fiul înapoi.
Frances!
Oh... Doamne.
Nu răspunde nimeni. Nici robotul telefonic.
- Domnul general? - Locotenent colonel.
- Ce faceţi? - Ai avut dreptate, Victor.
- Nu te lasă să mori. - Domnule?
Ne omoară nevestele şi copiii,
dar nu ne lasă să murim.
Ştiu cine e, domnule general.
Ştiu cine e.
General Callahan, domnule. Vă aşteptam.
Cine eşti?
Unul dintre băieţii dumneavoastră, domnule general.
Mi-ai ucis soţia.
Aşa e, domnule. Şi băiatul.
Haide, ucigaşule.
Haide, ucigaşule Callahan. Prinde-i! Prinde-i!
Haide, ucigaşule. Fă-o! Foc de voie!
Haide, ucigaşule. Fă-o!
Ce-a fost asta?
Haide, ucigaşule. Poţi mai mult de atât! Haide!
Vei suferi că şi noi restul.
Oh, crezi că am să las să se termine aşa? Da? Aşa crezi?
Domnule general.
Vroia să-l omor. Nu am făcut-o.
Am terminat aici.
Scully?
Are un fel de criză.
Nu, nu cred.
Soră!
Domnule general Callahan!
Ucigaşule?
Haide, ucigaşule.
Ţi-a sosit timpul.
General Callahan!
Nu răspunde la stimuli.
Haide.
Legaţi-l la monitoare şi pregătiţi trusa.
- Intră în stop cardiac. - Okay.
Locotenent colonel!
Adu cheile. Trebuie să deschidem uşa.
Deschide uşa! Locotenent colonele, deschide uşa!
General Callahan, sunteţi rănit?
Sunt okay.
"Nu au fost găsite probe care să-l lege pe Leonard Trimble...
"de morţile soţiei şi fiului generalului Callahan.
"Oficial, investigaţia rămâne deschisă. Crimele nerezolvate.
"Familia lui Leonard Trimble a cerut să fie înmormântat la cimitirul naţional Arlington.
"Armata a refuzat cererea.
"Trimble a fost incinerat, iar cenuşa sa îngropată...
"într-un cimitir civil din Tannersville, Pennsylvania.
"Misiunea lui Leonard Trimble nu a fost să-şi ucidă duşmanii,
"ci să le distrugă vieţile, ţinându-i în viaţă,
pentru a suferi de aceeaşi durere ca el,
"urmărind totul din scaunul său cu rotile.
"Cei cu membre amputate simt câteodată dureri în membre fantomă,
"fantome ale mâinilor amorţite, dureri în picioare.
"Oare nu e posibil ca Trimble să fi avut un suflet-fantomă?
"Un psihic malefic care s-a răzbunat pe cei pe care-i consideră răspunzători.
"Războiul a fost cel care i-a distrus trupul lui Leonard Trimble.
"Dar rana sa mergea dincolo de pierderea membrelor.
"Ce a distrus acele părţi din el care ne definesc ca fiinţe umane,
"acei îngeri mai buni ai firii noastre?
N-aş putea spune."