- Deci, dragule... - Ce?
Ai văzut ceva ce-ţi place?
Nu ştiu. Ce este carnea de vânat?
- Căprioară. - Ce?
Căprioară. C-Ă-P-R-I-O-A-R-Ă.
Ce? C-E.
Ce-a păţit?
Jake, e...căprioară din pădure ca...Bambi.
Tare, să-l mâncăm pe Bambi.
În curând pe canalele cu plată.
Mamă, ce...? Ce faci?
- Nimic. - Se numeşte furat.
Abia. Plătesc 12 dolari pe martini-ul ăsta.
Sunt norocoşi că nu le iau un scaun.
- Tu plăteşti? - E o figură de stil, Charles.
Pot să iau asta?
- Nu. - Haide.
Preţiosul meu.
Pune-l la loc. Nu luăm lucruri ce nu ne aparţin.
Ia uite cine vorbeşte de morală, domnul Reducere cu cinci degete.
- Ce înseamnă asta? - Nu înseamnă nimic.
- Cum vrei carnea de căprioară? - E şi cu coarne?
Alan, nu există niciun motiv pentru care fiul tău să nu înveţe din greşelile tale.
N-am făcut nicio greşala, mamă.
Incredibil. Au trecut 25 de ani...
...şi el încă neagă furtul din magazin.
Am înţeles. Reducere cu cinci degete. Tare.
N-am furat din magazin, Jake. A fost o neînţelegere.
Alan, te rog.
Erai cu fratele tău într-un magazin de jucării...
...şi Pisicuţa cea Prostuţă ţi-a sărit pur şi simplu în buzunar?
Da.
Nu prea sună a minciună, tată.
Bun, toată lumea e gata să comande?
D-aia nu mă laşi să-mi cumpăr Pisicuţa cea Prostuţă?
E o jucărie prostească şi fără niciun sens.
Dar de ce ai furat-o?
N-am furat-o. Gardianul probabil că mi-a pus-o ca să mă aresteze.
Alan.
Ce om întreg la minte are pune o jucărie în buzunarul unui băieţel de nouă ani?
Chiar aÅŸa, cine?
- Jake, ai mÃ¢ncat vreodatÄƒ melci? - Da, sigur.
Adică într-un restaurant.
Nu.
- Te simţi bine? - Nu. Căprioară aia n-a avut coarne...
...când am mâncat-o, dar pare să aibă la ieşire.
O să te simţi mai bine mâine.
Ar trebui să dăm în judecată restaurantul ăla.
O să mă ocup de asta. Haide.
- Tată? - Da.
Ai furat vreodată o maşină?
N-am furat nimic niciodată.
E în ordine. Mie poţi să-mi spui.
Ştiu deja că ai cazier.
Pentru ultima dată, n-am furat Pisicuţa aia Prostuţă.
Dar în urma acestei experienţe am învăţat o lecţie foarte importantă.
Şi ştii care a fost asta?
Dacă eşti prins, mergi până la capăt cu poziţia ta, oricât de prostesc ar suna?
- Nu, lecţia a fost... - Stai aşa, tată.
Bun, continuă.
Lecţia a fost...
Doamne, Jake. E îngrozitor.
Ştiu, aş vrea s-o fi putut păstra pentru la şcoală.
- Şi tu? - Da.
Se pare că mama n-a fost singurul parazit în seara asta la cină.
Fii atent...
...cât îţi aduci aminte despre incidentul cu Pisicuţa cea Prostuţă?
Păi, nu prea multe.
Îmi amintesc că plângeai când ai fost dus în biroul şefului.
După care m-am dus să-mi iau un sandwich cu porumb şi un Orange Julius.
Ce bune erau.
- Ţi le mai aduci aminte? - Nu, vreau să spun...
...dacă m-ai văzut luând Pisicuţa cea Prostuţă.
Nu, nu. Nu mă aflam pe lângă Pisicuţa cea Prostuţă.
Cred că eram la raionul de păpuşi, uitându-mă sub fusta unei Barbie.
Ce senzaţie era.
Dacă Jake ar fi fost prins furând din magazin şi mi-ar fi zis povestea asta...
...nu l-aş fi crezut în ruptul capului.
Să sperăm că nu o să fie prins.
- Poţi să-ţi spun un mic secret? - Bine.
Am ştiut întotdeauna că nu era vina gardianului.
Da?
Există o singură explicaţie logică pentru faptul că jucăria a ajuns la mine.
Şi care ar fi asta?
Ca de fapt am furat-o, dar mintea mea nu poate să accepte.
Deci cumva, am blocat-o.
Creierul uman, nu? N-are cum să nu-ţi placă.
Se mai întâmplă, nu? Faci ceva oribil...
- ...şi te trezeşti fără nicio amintire? - Da.
Şi totuşi sta acolo lângă tine.
Ştii, ziua aia mi-a schimbat viaţa.
Încă de atunci a trebuit să mă păzesc de Alan cel Rău.
Pardon, "Alan cel Rău"?
Da, aşa mi-am denumit potenţialul răufăcător.
- Doamne. - D-aia am încercat aşa de mult...
...să fiu un fiu bun, un elev bun, o persoană bună.
Şi ai reuşit. Eşti bun, bun, bun.
Sigur, a ieşit nemaipomenit, dar cu ce costuri?
Îţi dai seama cât de strâns a trebuit să fiu...
...ca să nu-l las pe Alan cel Rău să iasă la suprafaţă?
Îmi imaginez din când în când.
Cred că ar trebui să fiu mulţumit...
...că am fost oprit. Cine ştie ce monstru...
...aş fi putut deveni dacă n-aş fi fost prins cu jucăria aia.
Dar dacă într-adevăr gardianul chiar ţi-a pus-o?
Asta ar insemna că nu există niciun Alan cel Rău.
Aşa este.
Dar nu-mi permit să-mi asum acest risc.
Niciunul din noi nu poate.
E în regulă.
Bună, Charlie.
Bună, Rose.
Se pare că cineva are nevoie de un umăr pe care să se sprijine.
Nu, mulţumesc.
Vrei să ne facem de cap atunci?
- Rose... - Aşa e, am sărit calul.
Merit să fiu pleznită.
Bun, care-i treaba?
- Pot să am încredere în tine? - Ai încredere...
...cu codul tău bancar.
Nu ţi-am dat niciodată codul meu.
Bine, bine, continuă.
Ai făcut vreodată ceva atât de îngrozitor, de oribil...
O, da.
- Lasă-mă să termin. - Mă scuzi.
Ceva ce a părut inofensiv la momentul respectiv...
...dar cumva, a reuşit să strice toată viaţa cuiva?
Bună întrebare.
Cred că e prea devreme ca să pot zice. Continuă.
Ei bine, eu am făcut-o.
Acum 25 de ani, am pus Pisicuţa cea Prostuţă în pantalonii fratelui meu.
Dacă ai lăsat-o în ou, ar trebui să fie încă bună.
Ce vreau să zic este că toată lumea crede că el a furat-o...
...şi nu i-am spus niciodată adevărul.
Şi acum eşti covârşit de vonovatie...
...şi nu eşti sigur dacă o confesiune ar face lucrurile mai bine sau mai rău.
Da, exact.
E un sentiment sexi, nu?
Hai, Rose.
Vrei sfatul meu, Charlie?
Doamne-ajută, da.
Ia secretul cu tine în mormânt...
...dar lasă într-o cutie un manuscript care să explice orice faptă îndoielnică...
...pe care ai comis-o...
...cu instrucţiuni să fie deschisă la moartea ta...
...şi să fie citit în faţa tuturor prietenilor, rudelor şi fostelor iubite.
Îmi place.
Bun.
Acum ne putem relaxa şi să ne bucurăm de seara asta.
Cântă cu mine, Charlie.
Trei, patru, cinci, şase, şapte.
- Eşti îmbrăcat? - Da.
Trei, patru, cinci, şase, şapte.
Ce faci?
- Nimic. Doar vroiam să-ţi zic noapte bună. - Trei, patru, cinci, şase, şapte.
De ce?
Trei, patru, cinci, şase, şapte.
Nimic. Mi s-a părut că eşti supărat şi eram îngrijorat.
Mulţumesc. Eşti un... Eşti un bun frate.
Trei, patru, cinci, şase, şapte.
Faci asta în fiecare seară?
Glumeşti? După fiecare masă.
Trei, patru, cinci, şase, şapte.
Eşti bine strâns, nu?
Preţul pentru o viaţă sănătoasă este să fii mereu precaut.
Doamne, nu mai pot face asta.
- Ce să faci? - Trebuie să-ţi zic ceva.
- Bine. - Vino în dormitor.
În regulă.
- Ce faci? - O să înţelegi imediat.
- Credeam că vrei să-mi spui ceva. - Chiar vreau.
Nu există niciun Alan cel Rău.
Eu am furat Pisicuţa cea Prostuţă...
...şi ţi-am pus-o în buzunar când nu te uitai.
- Trei, patru, cinci, şase, şapte. - Să te ia naiba!
Vino afară şi mori ca un bărbat.
Ca să vezi, chiar există un Alan cel Rău.
Tată, când te-au arestat pentru furt, te-au dus la închisoare?
Nu am fost arestat şi nici n-am fost la închisoare.
Deci n-a trebuit să baţi un tip ca să-ţi câştigi respectul.
Iar ai spart codul parental la receptorul TV.
E 1-2-3-4. Şi o maimuţă l-ar putea sparge.
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa.
De ce mergi aşa?
Am stat toată noaptea în baie.
Şi tu, nu?
Spune-i lui Jake ce mi-ai zis şi mie aseară.
Bine, sigur.
Jake, tatăl tău n-a furat Pisicuţa cea Prostuţă.
- Eu am făcut-o. - Chiar aşa?
Da, i-am pus-o în buzunar, în caz că s-ar întâmpla ceva...
...el să fie cel care intră în belea.
Ce crezi acum, Jake?
Cred că unchiul Charlie e un geniu.
Poftim? Nu, nu. Niciun geniu.
E delictul perfect. Cum de te-ai gândit la asta?
Nu ştiu.
Am văzut jucăria. Tatăl tău purta pantaloni din aceia de tocilar cu buzunare mari.
- Şi mi s-a aprins beculeţul. - Charlie.
O lumină proastă şi rea. Pentru că nu e bine să furi...
...şi e şi mai rău să laşi pe cineva să fie acuzat de fapta ta.
Da, deci tata a fost ca un fel de momeală.
Tehnic vorbind, termenul este "măgar".
- Măgar? De ce? - El căra chestiile.
- Da, desigur... - Bine, bine.
Important e că tatăl tău n-a furat niciodată în viaţa lui.
Iar unchiul tău Charlie e un hoţ şi un laş.
Da, dar tu eşti măgarul.
Acum eşti fericit? Du-te să te speli şi să te îmbraci.
- Putem să mergem la Mall? - De ce vrei să...? Nu.
Tre să găsesc alt măgar.
Putem să trecem peste asta?
Nu, nu putem.
Mă simt trădat şi rănit în feluri pe care nici nu pot să le exprim.
Şi tu crezi că putem să uităm pur şi simplu?
Eu aşa speram.
Îmi pare rău, dar nu e chiar aşa de uşor.
Mulţumită ţie, viaţa mea a luat o turnură nebănuită.
Uită-te la mine, Charlie.
Sunt un om la jumătatea vârstei, lefter şi nervos în ultima stare...
...care nu ştie cine e sau unde îi este locul.
Nu am nimic, Charlie.
- Nicio soţie, nicio casă, nimic. - Bine.?
Deci să te deranjez după prânz?
Ce vrei să fac?
Ţi-am spus că îmi pare rău. I-am mărturisit şi lui Jake.
Şi cred că n-am dormit mai mult de şase-şapte ore aseară.
N-ai ce să faci. Răul a fost făcut.
- Nu se poate desface. - Haide, sunt fratele tău.
- O să mă ierţi. Aşa faci întotdeauna. - Nu, de data asta e ceva diferit.
- Asta e cel mai rău lucru. - Nu e.
Ce vrei să spui?
Ziceam aşa, de dragul conversaţiei.
- Bună, mamă. - Charlie, ce faci aici?
- Eram în zonă. M-am gândit să te vizitez. - De ce?
- Nu ştiu. Sunt fiul tău. - Aşa...şi?
- Şi sperăm să vorbim. - Despre?
Pot măcar să intru?
Fugi de poliţie?
- Nu fug de nimeni, mamă. - Bine, ţine minte.
Nimeni n-ar ştii să te caute la casa mamei tale.
- Înţeleg. Nu te vizitez prea des. - Nu mă vizitezi deloc.
Şi sunt covârşit de vinovăţie.
Spui asta doar ca să mă faci să mă simt bine.
Şi ce mai faci?
Ştii aseară la cină...
...vorbeam despre treaba aia cu Pisicuţa cea Prostuţă?
Nici ţie nu ţi-a priit carnea aia de căprioară?
Da. Dar nu despre asta vroiam să vorbim.
Ar trebui să dăm în judecată restaurantul ăla.
- Mă rog, despre Pisicuţa cea Prostuţă... - Ce-i cu ea?
Nu Alan a furat-o. Eu am făcut-o.
EU i-am pus-o în buzunar.
L-ai înşelat pe fratele tău mai mic?
Cum ai putut face aşa ceva?
Ştiu, ştiu. A fost o chestie foarte urâtă.
Urâtă? Este de necrezut.
Ai idee prin ce m-ai făcut să trec?
- Pe tine? - În primul rând ruşinea...
...faţă de oamenii care cred că am o progenitură hoaţă.
Şi în al doilea rând, toate ideile deştepte la care m-am gândit...
...ca să-mi ascund bijuteriile de mâinile lui lipicioase.
- Nu despre asta... - Ca să nu mai spun de sutele de ore...
...pe care le-am petrecut cu el la doctorul ăla ciudat, Demerest...
...când aş fi putut face ceva, nu ştiu, ceva amuzant.
Bun, bine, nu ţi-a căzut prea bine...
...şi se pare că şi asupra lui Alan a avut un impact negativ.
Alan? Da, desigur.
Ştii, nu existau asigurări pentru terapia de cleptomanie pe atunci.
Am dat atâţia bani...
Da, dar despre Alan...
...credeam că-mi poţi spune ce să fac ca să mă ierte.
De ce mă întrebi pe mine?
Şi eu încep să mă întreb chestia asta.
Cred că pentru că încă te iubeşte...
...în ciuda tuturor prostiilor care i le-ai făcut.
Pardon? Am fost o mamă minunată.
Iar dacă Alan crede contrariul...
...e pentru că lunaticul ăla de doctor Demerest i-a dat tot felul de idei.
Au fost cheltuiţi de pomană banii ăia.
Bine, atunci.
Nu-mi trebuia un motiv ca să beau în seara asta, dar bine că am unul.
Charlie, aşteaptă.
- Ce e? - Ai uitat de ce ai venit aici?
Vrei iertare, nu?
- Da. - Păi...
...te iert.
Dar data viitoare, sună înainte.
Îmi dai sarea te rog?
Poţi să-mi dai sarea?
- Tată, sărea. - Sigur.
- Poftim. - Mulţumesc.
Poţi să-mi dai ketchup-ul, te rog?
Uite. Poftim ketchup-ul.
Mulţumesc.
- Tată? - Da.
Dacă unchiul Charlie te-ar lăsa să-l loveşti în boaşe...
...asta ar îndrepta situaţia?
Nu.
Chiar că e supărat pe tine.
Linişteşte-te, Jake. Avem o mică problemă de comunicare.
Asta a spus tata şi când l-a dat mama afară.
Nu m-a dat nimeni afară.
Mama ta şi cu mine am decis de comun acord că nu ne potrivim.
Nu pari prea compatibil nici cu unchiul Charlie acum.
- Nu e vina mea. - A fost vina ta cu mama?
Nu.
Tată, ştii, poate tu eşti cel care nu e compatibil.
Dacă ai terminat cu cină, du-te să-ţi faci temele.
Bine, omoară mesagerul.
- Hai, Alan. Vorbeşte cu mine. - Nu.
Uite, vreau să îndrept asta, dar trebuie să mă ajuţi.
Te rog, spune-mi ce pot face. Te implor să mă ierţi.
Îmi pare rău, dar ai făcut ceva...
...care mi-a afectat viaţa într-un mod foarte distructiv şi...
Nu cred că te pot ierta.
- Bună? E cineva acasă? - Aici, mamă.
Ce mai fac băieţii mei în seara asta?
Cred că mămica are răspunsul. Alan...
...dacă ţi se pare intolerabil să trăieşti sub acelaşi acoperiş...
...cu fratele tău care te-a trădat...
...atunci tu şi Jake puteţi să veniţi să stait cu mine.
Ne-am înţeles.
Charlie, acum două zile..
...mi-ai zis că Pisicuţa cea Prostuţă n-a fost cel mai rău lucru făcut.
E o poveste veche. Las-o baltă.
Ştiu, ştiu. Doar că...sunt curios.
Ce mi-ai mai făcut şi eu n-am aflat?
- Nu e important. - Ba da, este.
Adevărul despre incidentul cu furtul din magazin...
...mi-a permis să mă reevaluez...
...şi mă simt mai bine.
- E nemaipomenit. - Da.
Şi eu mă simt mai bine de când am mărturisit.
Bine, bine. Să continuăm cu asta.
Bine, dar să promiţi că orice ţi-aş zice, este iertat.
Sigur, absolut.
Probabil că o să râzi.
- Sunt sigur. Spune-mi. - Păi...
...mai ţii minte cum făceai în pat până la opt ani?
Da.
De fapt te-ai oprit la şase ani.
Ce? Poftim? Ce-ai făcut? Te-ai strecurat în camera mea şi...
Şi ai turnat apă caldă pe mine cât timp dormeam?
Da, să zicem că era apă caldă şi să zicem că am turnat-o.
Eu mă simt mai bine. Tu?
Traducerea şi adaptarea: iDVD Team SFÂRŞIT