- Ce e ăla? - Jurnalul meu din liceu.
Îţi aminteşti de o fată pe nume Jamie Eckelberry?
- Nu. - Ba da, trebuie să-ţi aminteşti.
Stătea pe la casă tot timpul.
Da, da. Dulăul Eckelberry.
Nu era chiar o poreclă plăcută.
N-am inventat-o eu. Doar am răspândit-o. Ce-i cu ea?
A sunat la asociaţia universitară şi m-a găsit.
Cum s-a întâmplat? Au lăsat-o să-ţi miroasă unul din pulovere?
Mi-a trimis un e-mail. Are nişte afaceri în oraş iar eu am invitat-o pe aici.
Minunat. N-o să-ţi stau în cale. Doar să n-o laşi pe covorul cel bun.
Foarte amuzat. Nu. Ca să ştii şi tu, nu este o întâlnire.
E doar o prietenă care a avut mult succes în câmpul ei de activitate.
Ce frumos e că are un câmp pe unde să alerge.
- Se invechieşte, Charlie. - În ani lumeşti sau câineşti?
Scuze. Uite, ţi-o aminteşti pe domnişoara Hanrahan?
- Sigur. Am avut-o la engleză în a zecea. - Eu am avut-o în cafeneaua profesorilor.
Trebuie să fie Jamie. Poartă-te frumos.
Întotdeauna m-am purtat frumos. Întreab-o pe domnişoara Hanrahan.
- Vorbesc serios. - Linişteşte-te. O s-o salut...
...o s-o scarpin după ureche şi am plecat.
- Ai terminat cu glumele cu câini? - Da.
- Bine. - Sper să arate trăznet.
Se pare că mai aveam una.
- Alan. - Jamie.
Îţi aduci aminte cum Stuart Negelman le spunea tuturor că eşti homosexual?
Nu-mi aduce aminte. Aveam şi eu un album cu Boy George...
...şi dintr-odată sunt regina zânelor.
Ai să te bucuri să afli că am dat de el în New York.
- E homo. - Ştiam eu.
Poftim.
Două margherite şi un rom cu Coca-Cola dietetică.
- Mulţumesc, Charlie. - Cu plăcere.
- Noroc. - Noroc.
Deci, Stuart Negelman: Ce mai face?
Ceva foarte bărbătesc. Are o sală de sport în cartierul SoHo.
Apropo, pari în formă.
- Mai dau la sac din când în când. - Foarte bine.
Şi tu. Încă nu realizez ce femeie frumoasă ai devenit.
- Opreşte-te. Mă jenezi. - Păcat. E adevărat.
Charlie, e nemaipomenit. Tot mai cânţi la pian.
Doar ca profesie.
- Ai devenit muzician? - Compozitor. Am facturi de plÄƒtit.
Cânta melodia din reclama pentru deodorantul de femei.
Bine.
Proaspăt ca vântul vara Curat ca răul de munte
Nu. Tu ai scris asta? Îmi place.
Ţi-am spus că am fost ales...
...Terapeutul Anului de către Asociaţia Terapeuţilor din valea San Fernando?
E grozav, Alan. Trebuie să fii foarte mândru.
Nu e vorba de mândrie cât de satisfacţia că am ajutat oameni.
Nepăsătoare şi fără de griji
Asta îşi doreşte orice femeie
Ştii ce-ar fi interesant de făcut?
Un joc de Închisori şi Dragoni. Ca în vremurile bune, ştii tu.
- Doar noi doi. - N-am mai jucat de ani buni.
Sau putem merge pe plajă şi apoi să înotăm.
- Nu mi-am adus costumul. - Deci planul meu funcţionează.
Cu siguranţă cu altă ocazie. Pot să vă folosesc baia?
Pe hol la dreapta.
Mulţumesc.
N-ai destule femei?
Nu. Oricum, ziceai că e doar o prietenă veche.
Asta înainte s-o văd.
Am stat ani de zile să pun bazele pentru asta.
Şi totuşi n-ai ridicat nimic la locul cu pricina.
Pentru că nu arăta aşa atunci.
Să-ţi fie ruşine, Alan Harper.
Nu ştii că la o femeie contează mult mai multe decât doar aspectul fizic?
E un izvor de munte, o adiere văratică şi eu am văzut-o primul.
Câţi ani ai, 11?
Haide. E deşteaptă, e frumoasă e genul de femeie care...
- Pe care n-ai putea s-o ai niciodată? - Exact.
Bine, dacă e aşa de importantă pentru tine.
Chiar este. Foarte importantă.
- Bine. Mă retrag. - Pe bune?
La mulţi ani.
Nu te hazardezi? Crezi că poţi da femeia asta drept cadou?
- Bine, uită. - Nu, nu. La mulţi ani mie.
Am o întâlnire mâine dimineaţă aşa că trebuie să plec.
Nu, nu. E încă devreme. Iar Charlie tocmai pleca.
Da, dacă nu mă apuc de băut acum o să stau treaz toată noaptea.
Chiar trebuie să plec. Ce ziceţi de cină, mâine seară?
- Mâine e nemaipomenit - Grozav.
Ne întâlnim toţi trei la şapte?
Toţi...trei?
Mai să fie. Mâine seară? Nu pot.
Haide, Charlie. Stau în oraş doar câteva zile.
N-ar fi la fel fără tine. Nu-i aşa Alan?
E...adevărat. Ar fi diferit. Dar tot bine.
Nu, nu. Aveţi multe de recuperat.
Insist. Charlie, trebuie să vii.
Dacă îi convine lui Alan...
Desigur.
Bine. Ne vedem mâine.
- Bine. - Mulţumesc.
- Abia aştept. - Ştiu. Şi eu. Noapte bună.
Pa.
O să-ţi iau altceva de ziua ta.
Îţi plac prostituatele?
Charlie, ai spus că nu te bagi. Nu te băga.
- Bine. Nu merg. - Mulţumesc.
Stai! Dacă tu nu vii, o să creadă că eu ţi-am spus să nu vii.
Există şi posibilitatea asta.
Ăsta e planul tău. Să mă faci să par bleg şi nesigur.
Alan, n-am un plan pentru asta.
Să-ţi spun ceva. Vii cu noi, fie că-ţi place sau nu.
În ordine.
Stai!
- Ar trebui să luăm Mercedesul tău nou. - Bine.
- Conduc eu, să creadă că-i al meu. - Bun.
Stai!
N-o să creadă niciodată că am un Mercedes.
Tu o să conduci Volvo-ul meu vechi ca să creadă că-i al tău.
Oricum. Asta înseamnă că o să stai singur pe banchetă.
Stai!
Charlie, nu pot să cred că după atâţia ani, eşti tot necăsătorit.
Păi...
Nu e chiar aşa de greu de crezut.
Sunt un om dificil şi egoist, căruia îi este frică să-şi asume responsabilităţi.
Alan, pe de altă parte, este un tip loial, generos şi devotat
Vinovat.
De ce nu mă surprinde asta?
Ceea ce este surprinzător...
...este să auzi un bărbat că vorbeşte sincer despre propriile defecte.
Charlie, eşti ca o gură de aer proaspăt.
Vinovat.
Dar dacă chiar vrei aer proaspăt, umple-ţi plămânii cu Alan.
E un adevărat gentilom.
Întotdeauna a fost aşa.
Ţin minte când eram copii. Eram la mine în dormitor jucându-ne Stratego...
...şi mi s-a deschis bluză, iar Alan, în loc să se uite...
...cum ar face mulţi băieţi, şi-a acoperit ochii şi s-a făcut că nu vede.
I-auzi. Aşa e, Alan?
Cam aşa. Jucam Boogie, nu Stratego.
Poftim. Un gentilom. Un bărbat mai bun decât mine.
Nu te subestima, Charlie. Îmi pari un bărbat minunat.
Da, dar l-ai auzit. Sunt mai bun.
Mă scuzaţi.
Mă întorc imediat. Cred că vrea să vorbim.
Eşti un frate aşa de bun.
N-ai nici cea mai mică idee.
"Bosom"?
Lasă asta. Ce naiba faci?
Ce e? Încerc să te fac să arăţi bine. Se pare că nu e chiar aşa de uşor.
Pari că vrei să faci astfel încât eu să arăt bine...
...dar te faci pe tine să arăţi bine.
Nu ştiu cum, dar ăsta e rezultatul.
- Alan, eşti ridicol. - Chiar sunt? Nu cred.
De când am intrat mă sabotezi.
- Cum? - Cum? Uite unde stau.
- Poftim? Tu ai vrut să stai lângă ea. - Da, iar tu m-ai lăsat.
Şi acum tu te holbezi în ochii ei iar eu în ureche.
Ce vrei de la mine? Vrei să schimbăm locurile?
Sigur. Nici n-ar arăta suspect.
Încercam doar să te ajut, Alan. Ca să vezi, chiar trebuie fac pipi.
Vrei să mă ajuţi? Nu mă mai vorbi de bine.
- Mă enervează. - Bine.
Nu te mai înjosi. Şi asta mă enervează.
- Am înţeles. - Stai acolo, mănâncă...
...şi îţi voi face jocul.
Bine.
Vrei să batem palma?
Eşti scârbos.
Da, sunt scârbos.
Cel puţin nu sunt cel care face pe pantof.
Să-ţi spun ceva despre fratele meu.
Se subestimează, dar e cu adevărat un om minunat.
E un tip necăsătorit, arătos, talentat...
- Păi, eu... - Eşti prea modest.
Talentat, mulţi bani.
Şi ce face când fratele şi nepotul lui au nevoie de un acoperiş?
Se plânge că-i stricăm treburile? Nu.
Deschide larg casă şi inima pentru noi.
Şi sincer, nu ştiu care din ele e mai mare.
Eşti o fiinţă incredibilă.
Ne aduceţi naibii nota, vă rog?
Stai să-l vezi pe Jake. E un puşti grozav.
O să-ţi placă. Nu, Charlie?
Nu-l lăuda prea mult, Alan. Nu face decât să stea şi să mănânce.
Ce vă place să faceţi împreună?
Tot felul de chestii ca de la tată la fiu.
- Mergem la filme... - Unde stă şi mănâncă.
Construim modele...
Ştii tu, avioane pe care le lansăm de pe blacon.
- Sună cu adevărat amuzant. - Chiar este. Lui Jake îi place.
E un copil nemaipomenit.
Abia aştept să-l întâlnesc.
Ce-ai spune de mâine după-amiază?
- Mâine e bine. - Bun. E o întâlnire.
- Să nu întârzii. - Altfel va trebui să aşteptăm.
Am ajuns.
Mulţumesc foarte mult. M-am distrat de minune.
- Ne vedem mâine. - Noapte bună.
Noapte bună, Charlie.
Noapte bună.
La peşteră, Alfred.
Să te ia naiba.
Stăteam pur şi simplu aici. Nu i-am pus limba în gura mea.
Ţi-a dat limba?
De fapt, cred că era a mea.
Linişteşte-te. Îmi bat joc de tine.
Şi în plus, tu eşti cel care a obţinut întâlnirea.
A trebuit să-ţi umfli în pene copilul, dar ai reuşit.
Nu e nimic rău în a mă laudă cu propriul meu copil.
Este imaginea mea, iar dacă asta compensează...
...netrebnicia mea socială...
Şi pare zisa în grabă.
Nu-l umflu în pene.
Nu te răsti la mine. Sunt mândru de tine.
Mulţumesc. Şi să dispari mâine.
- Nu mai am nevoie de ajutorul tău. - Bine. Te descurci singur.
Acum închide gura şi condu-o acasă pe domnişoara Daisy.
În regulă, căpitane. Gata de lansare?
Cred.
Vezi cât de mult îi place?
Pilotul către copilot. Contact.
Poftim?
- Contact. - De ce vorbeşti aşa?
Porneşte motorul.
Aşa. Gata de decolare?
Nu e o rachetă, tată.
Ştiu, Jake.
Chiar funcţionează.
Ridică-l.
- Bine. - Hai, Jake, sus. O să...
- Nu ţipa la mine. - Dă-mi asta.
- Nu, eu îl pilotez. - Bine, atunci piloteaza-l.
Asta fac.
Asta e tot?
Nu, du-te după el şi o să-l lipim, ca întotdeauna.
Nu putem doar să comandăm pizza şi să ne uităm la televizor?
Du-te după avion.
Ce nasol.
"Ce nasol". Nu-i aşa că e amuzant?
E nemaipomenit.
Deci...
...suntem aici.
Da.
Nu pot să uit cât de mult te-ai schimbat.
- Tu place? - Da, eu place. Adică, îmi place.
Deci...
...unde e Charlie?
Asta e tot ce am găsit.
- Ghici cine-i acolo. - Nu se poate.
- Acum mult timp. - Ce ţi se întâmplase la păr?
Se numeau cârlionţi Jeri.
Eram în perioada Michael Jackson.
Cine-i tipul înalt de lângă tine?
Eu sunt, Jake.
Scuze.
Măcar acum arăţi a fată.
Mulţumesc.
Tata era prietenul tău?
Nu, nu, nu. Eu şi Jamie eram doar amici.
Da, n-am fost niciodată în felul ăla.
Şi sunteţi aşa acum?
- Ce-ar fi să te duci la televizor. - În sfârşit.
Ştii, Jamie, mă gândeam.
Tu eşti necăsătorită, eu la fel. Avem multe în comun.
Nu există niciun motiv să nu încercam să fim...
...mai mult decât prieteni.
E ceva ce ţi-ai dori?
Păi...
- Salut. - La naiba.
- Scuze de intruzie. - E în ordine. Mă bucur să te văd.
Credeam că o să fii ocupat azi.
Am fost. Am mers la un film, am jucat biliard...
...am cumpărat o carte, un tricou, am băut o găleată de cafea, am citit cartea.
Şi pe urmă mi-am dat seama: "Am o casă".
Tată, poţi să-mi faci nişte popcorn?
- De ce nu ţi-l faci singur? - Ţii minte ce s-a întâmplat data trecută?
Cred că eşti destul de mare încât să-ţi faci popcorn fără să dai foc.
Bine, o să încerc.
Vin imediat.
Jake e un puşti grozav, nu?
Da, cred.
Nu i-aş spune asta lui Alan, dar nu prea îmi plac copiii.
Adevărul e că nici Alan nu-l prea îndrăgeşte.
Îl hrăneşte şi îi pune un acoperiş deasupra capului...
...dar nu există dragoste între ei.
- Charlie, opreşte-te. - Pardon?
De ce mă împingi către Alan...
...când e evident cât de mult mă vrei?
Vine ziua lui.
Spune-mi că mă vrei.
Hai Charlie, spune-i.
Poftim? Nu, nu, voi doi, cu închisorile, cu dragonii, cu boogie.
Ar trebui să fiţi împreună.
E clar că pe tine te vrea, să ne purtăm ca adulţii, mă dau la o parte...
...că cei doi frumos să se poată împerechea.
Nu, nu, nu. Tu ai pus bază...
...şi ar trebui, înţelegi, să aşezi restul.
Apreciez ce încerci să faci, dar mă retrag...
- Nu, nu. Eu mă retrag. - Ba eu.
Nu, eu mă dau la o parte. Fac loc.
Vreţi să tăceţi amândoi? Stricaţi totul.
- Bravo. - Bravo.
- Spune-o, Charlie. - Ce să spun?
Spune că Charlie Harper cel mare şi tare o vrea pe Eckelberry Dulăul.
- Ştiai de porecla asta? - Porecla asta m-a marcat pe viaţă.
D-asta n-am mâncat niciun carbohidrat de la sfârşitul facultăţii.
- Arăţi bine. - Să ştii că arăt bine...
...nenorocitule şi îngâmfatule.
Am pierdut atâţia ani muncind şi visând...
...la ziua în care să-ţi arăt eu ţie.
Primesc semnale amestecate.
Uite semnul, Charlie: Nu poţi să mă ai.
Nu acum şi nici alt cândva. Niciodată!
Ştii, nu eu am inventat porecla Eckelberry Dulăul.
Dar a răspândit-o. Iar eu ţi-am fost prieten întotdeauna.
Fii serios. M-am aruncat în braţele tale atâţia ani, prietene.
A jucat jocuri prosteşti, pe pat cu bluză deschisă, amice.
Sperând că mă vei săruta sau că mă vei atinge...
...sau măcar să mă bagi în seamă ca pe o femeie, prietene!
- Ştiai că aveai bluza deschisă? - Cine crezi c-a deschis-o?
Dar nu era destul de evident pentru tine. Tu le vroiai pe Donna DeMarco...
...sau pe Maxine Chernikoff, pentru că aveau sâni mari...
...şi nu aveau păr în plus pe faţă.
Da. Donna DeMarco. Dublu D.
Jamie, n-am avut habar. Îmi pare rău.
Eram un adolescent prostuţ. Nu te-am apreciat atunci.
Cred că nu.
Asta a fost acum mult timp. Acum nu mai sunt un adolescent prostuţ.
Crezi că m-ai putea ierta şi să încercăm din nou?
Asta vrei cu adevărat, Alan?
Foarte mult.
Atunci, crăpi de ciudă.
N-o să mai ai în veci! Niciodată!
Acum am aflat de ce e încă necăsătorită.
Ai dreptate, tată. Chiar că e amuzant.
Ţi-am spus. Ia ceva mai mult timp până te obişnuieşti.
Ia să văd dacă pot să-l fac să aterizeze.
Nu cred că e o idee bună. N-ai loc unde să-l pui.
Oare ce mai face Donna DeMarco?
Traducerea şi adaptarea: iDVD Team SFÂRŞIT