La naiba.
Charlie!
Bine, o să te sun.
Dacă te căsătoreşti cu mine, pot să stau în ţara asta şi să avem mulţi copii.
Ar fi nemaipomenit.
Apoi îmi voi putea aduce rudele din Gdansk ca să locuiască cu noi.
Sună bine. Abia aştept.
La revedere.
Îl sun pe tata să-l anunţ.
Perfect.
Alan. Ştii cum se spune
"Mai repede", în poloneză?
Dă-te de pe părul meu.
- Ciudată limbă, nu? - Da, amuzantă.
Cutremurul a lovit mai puternic Sherman Oaks decât Malibu.
- Ce cutremur? - Ce cutremur?
Acum aproape o oră. N-ai simţit casa zguduindu-se?
Incredibil. Chiar crezi că erai tu?
Nu, credeam că ea era, din cauza mea.
Vestea bună e că, dacă nu se dă la televiziunea poloneză...
...ea va crede că tot eu eram.
Mă bucur pentru tine. A sunat Judith.
S-a spart o ţeavă şi are inundaţie în casă...
...şi s-a speriat bine.
Da, vezi, asta e diferenţa între soţie şi fosta soţie.
Cu fosta soţie, nici măcar nu trebuie să pretinzi că îţi pasă.
Îmi pare rău. Dar nu pot fi atât de nepăsător.
Ai încercat măcar?
E mama fiului meu. Mă interesează bunăstarea ei.
I-am spus că poate sta aici până când se repară totul.
Stai aşa.
Când i-ai spus asta, ai făcut-o pe un ton sarcastic?
Cam aşa, "Sigur Judith, poţi să stai aici".
- E doar pentru două zile. - Două zile?
Jack Spintecătorul n-a omorât decât două prostituate.
Tot nu a fost ceva bun.
- Vrei s-o trimit la hotel? - Da, la hotel cu ea.
Pune-o într-o navetă spaţială. Într-o catapultă, vezi cât zboară.
Charlie, nu-i pot face una ca asta.
Din nou, ai încercat măcar?
- Îi este frică de un nou cutremur. - Cum rămâne cu mine?
- Å¢ie de ce Å£i-e teamÄƒ? - SÄƒ vedem. PÄƒsÄƒrile mari. GÃ¢ngÄƒniile mici.
Sarcini neaÅŸteptate. Åži fosta ta soÅ£ie care sÄƒ stea la noi.
Haide, Charlie. E doar o femeie mică şi speriată.
Nu există femei mici şi speriate. E un mit.
Stricat de femeile mari şi furioase care conduc lumea în secret.
Cred că ar fi bine pentru Jake să-şi vadă mama şi tatăl...
...locuind împreună ca nişte prieteni.
Alan, maturizează-te.
Atât timp cât are pizza cu brânză şi televizorul cu 150 de canale...
...nu-i pasă ce faceţi.
Acum că mă gândesc, nici mie.
Ar fi bine să fie o pasăre mare şi însărcinată, acoperită de păianjeni.
- Nici nu ştiu cum să-ţi mulţumesc. - Mă bucur că eşti în ordine.
Charlie, ştiu că e mare deranjul. Apreciez faptul că m-ai invitat.
Am crezut că e bine să ştie că a fost ideea ta.
De fapt, aveam şi alte idei. Vreţi să le auziţi?
Spune-i lui Jake că ai ajuns. Iau eu genţile.
Mulţumesc, Alan. Vă mulţumesc amândurora.
Promit că plec în două zile.
- Judith, aşează-te. Mă descurc. - Nu. Pot să ajut şi eu.
Unde ţii cleştele pentru salată? L-am găsit.
- Mai bine îl foloseşti pe cel de lemn. - Ce nu-i în ordine cu ăsta?
Îl folosesc când îmi cade ceasul în toaletă.
Şi se întâmplă des?
- Ai crede că mă învăţ. - Şi-l ţii în bucătărie?
De obicei îl ţineam în baie, dar nişte tipe s-au speriat de el.
Doar glumeşte. Foloseşte-l pe cel de lemn.
Nu vreau salată.
- Trebuie să mănânci puţină. - Tata nu mă obligă să mănânc salata.
Alan?
Exagerează. Avem salată tot timpul.
Numai că n-o mănânc.
E un fel de compromis.
Bine, în regulă. Casa voastră, regulile voastre.
De fapt, e casa mea, regulile lui.
Desigur. Ia puţină salată.
Am vorbit cu instalatorii...
...şi o să ajungă mâine dimineaţă.
Aşa că o să-l las pe Jake la şcoală şi mă întâlnesc cu ei în drum spre serviciu.
- Mulţumesc, Alan. - Cu plăcere.
E chiar ciudat.
De ce? Eu şi mama ta nu mai locuim împreună, dar încă suntem prieteni.
Eu nu le arăt degetul prietenilor mei când vorbesc cu ei la telefon.
Bine ţintit.
Doi dintr-o lovitură.
Dacă vreunul din noi chiar a făcut asta, n-a fost ceva potrivit.
Important e că facem un efort să fim amabili unul cu celălalt.
Exact. Iar faptul că mama ta stă aici e un exemplu.
Frumos zis, Alan.
Dacă plecăm acum, ajungem în Mexic în două ore.
Bună.
- Unde e Alan? - Nu ştiu.
Te superi dacă mă aşez?
Nu.
Mulţumesc încă o dată pentru ospitalitate.
N-ai pentru ce.
Ştii, televizorul din camera ta funcţionează.
E bine de ştiut.
Tocmai l-am băgat în pat pe Jake. Te iubeşte foarte mult.
Da. Şi eu îl iubesc pe el.
Ai cablu, satelit, DVD. Toate prostiile.
Grozav.
Sunt surprinsă că eşti acasă într-o seară de sâmbătă.
Cu stilul tău de viaţă burlăcesc.
Păi mi-am tras-o azi dimineaţă.
Am zis să mă relaxez în seara asta.
I-auzi, ce interesant.
- Frumoasă fată? - Eu aşa zic.
Nu vorbeşte engleza.
Bună. Ce faceţi?
Ne uităm la televizor.
- Ce e? - Nu ştiu. Abia m-am aşezat.
Am mai văzut filmul ăsta.
- Nu l-am mai văzut. - Ba da.
Prietena tipului era de fapt criminalul.
Chiar aşa? Nu ştiam asta.
Da. Şi de fapt nu e fată.
Nici asta nu ştiam.
- Când l-am mai văzut? - Primul film după ce s-a născut Jake.
Da, corect.
Era aşa de greu să-l las cu bona.
De îndată ce ajungeam la uşă, începea să plângă.
Da, a fost greu pentru mine.
Erai aşa de sentimental.
Alcool.
Dacă tot te-ai ridicat, nu vrei să faci nişte popcorn?
- Sigur. - Fără unt pentru mine.
Am înţeles.
- Bună, Charlie. - Bună, Rose.
E cineva?
Bine.
Doamne.
- Scuze. Credeam că dormi. - E în ordine, stai liniştită.
- Sigur? - Da, da. E în regulă.
- Unde e Alan? - L-a dus pe Jake la şcoală...
- ...şi să se întâlnească cu instalatorul. - Bine. Te las în pace.
Charlie, aşteaptă.
E casa ta. Aşează-te. Bea-ţi cafeaua.
Bine.
De parcă eu eram albă ca brânza.
Ce eşti, animal?
- Poftim? - E fosta soţie a fratelui tău.
Ştiu cine e.
Nu, nu. Stă aici din cauza cutremurului.
Nu fac nimic. N-aş putea, niciodată.
Bine, aş putea. Dar nu o fac.
Da. Asta ziceam şi eu despre fratele meu vitreg, vărul Dewey.
Cum merge treaba? Te-ai obişnuit cu mama ta aici?
Nu. Tu?
Eu tot mă gândesc la Mexic.
Îmi plăcea mai mult când nu-şi vorbeau.
Nu poţi să scapi când se uită amândoi pe notiţele de la şcoală.
E ca naiba.
Jake, mama ta vrea să-şi ia la revedere.
- Pleacă? - Pentru puţin timp.
- Unde se duce? - Să ia cina.
Ştii tu, cu un prieten. Cred că e un fel de întâlnire.
Iese la o întâlnire?
Un fel de.
- Şi tu eşti în regulă cu asta? - Da.
Am vorbit despre asta. E un semn de maturizare a relaţiei noastre...
...care a evoluat destul încât să ne putem spune că vedem pe alţii.
Da, numai că cei pe care îi vezi tu sunt în reviste şi în filme.
Ţi-am spus să nu intri în camera mea.
Nu asta contează. Dacă eu mă întâlneam cu cineva...
...m-ar fi sprijinit la fel cum o sprijin şi eu p ea.
Nu mai suntem fost soţ şi fostă soţie. Suntem prieteni care-şi văd de viaţă.
Ea este fericită şi eu la fel.
- Bun, am plecat. - Distracţie plăcută.
Sunt uimit.
Ce s-a întâmplat cu fratele meu gelos?
Uite-l.
Măi, măi, mai.
- Alan? - Mă mai ştii?
Ce faci treaz aşa de târziu?
Ciudat. Asta vroiam şi eu să te întreb.
Nu-mi spune că m-ai aşteptat.
Nu contează ce fac eu, Judith.
Nu, nu.
Contează ce făceai tu până...
...acum.
Ţi-am spus că am o întâlnire. Ai spus că e totul în ordine.
Teoretic, da. Practic, se vede că nu totul este.
Ce vroiai să fac, să stau aici degeaba?
De ce nu? A fost suficient pentru mine.
Ştii ce, nu te-ai schimbat deloc.
Eşti tot ciudatul ăla nervos, posesiv şi gelos pe care l-am dat afară.
Nervos? Poate. Gelos? Posibil. Dar ştii ce?
N-o să mă mai dai afară, pentru că m-am schimbat.
În seara asta, plec eu.
După cum se pare, nu există nicio diferenţă.
Bine, Alan. Faci cum vrei.
Unde e tata?
- E la noi acasă. - Cum aşa?
Ne-am hotărât că trebuie să stăm puţin timp separaţi.
Nu d-asta aţi divorţat?
E greu de explicat, Jake.
- Primesc cadouri şi de data asta? - Nu.
Şi acum ce se întâmplă? O să stai aici?
- Nu. - O să cumperi altă casă?
Nu.
Vrei să vii în Mexic cu mine şi cu unchiul Charlie?
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa.
Unde-i Alan?
- E o poveste lungă. - N-o să-ţi vină să crezi.
Salut. Am trecut să-ţi reamintesc că ţi-am spus eu.
Ţi-am spus eu.
Hai, Alan. Dacă tu nu poţi râde de tine, măcar lasă-mă pe mine s-o fac.
Ce vrei, Charlie?
Păi...
...în primul rând, aş vrea să ştiu cum ai reuşit...
...s-o laşi pe fosta ta soţie să te dea afară din casa mea.
Ăsta e primul lucru care mă vor întreba oamenii când o să spun povestea asta.
Nu m-a dat afară, am plecat eu.
I-auzi, o intriga. Oamenilor le place asta într-o poveste.
- Lasă-mă în pace, Charlie. - Capul sus.
Ai încercat să fii prieten cu femeia care ţi-a ruinat viaţa şi ai dat greş.
Niciun rău. Doar o mică umilinţa personală...
...iar la punctul ăsta din viaţa ta, cum să-ţi dai seama?
- Ai terminat? - Am mai zis că ţi-am spus eu?
- De două ori. - Cu tot cu asta?
- Bine, am terminat. - Mulţumesc.
Şi acum la treabă.
Acum, noi doi stăm într-o casă care nu aparţine niciunuia dintre noi.
În timp ce fosta ta soţie sta în casa care îmi aparţine.
- Observi paradoxul? - Nu mă pot întoarce, Charlie.
Ea e peste tot, se distrează de minune în timp ce eu nu fac nimic.
- Mă ai pe mine. - Las-o moartă.
Bun, acum chiar că n-ai nimic.
Ar fi cu totul diferit dacă şi eu şi Judith am avea cu cine să ieşim.
Adevărat, dar discutabil.
- Doar dacă... - Dacă ce?
- E prostesc. - Mai prostesc decât asta?
Haide. Ce ai de spus?
Ce-ar fi dacă şi tu ai ieşi la întâlniri?
- Dar nu o fac. - Dar dacă ar părea că o faci?
Adică? Nu, în niciun caz.
N-am să te las să-mi faci lipeala cu vreuna din stricatele tale.
Bine, uită.
Ar trebui să fie foarte drăguţă.
Ca una de zece ani. Şi tânără, să aibă 20.
- Altceva? - Să fie deşteaptă.
Şi să aibă simţul umorului. Să fie educată, bună cu copiii...
...să nu fumeze, desigur. Şi fără prea mulţi cercei.
Nimic sub talie.
Eşti destul de cusurgiu pentru un tip cu reviste pentru adulţi în sertar.
În regulă. Tema e făcută. Face un duş.
S-ar putea să vrei să-l verifici, să fii sigură că nu se prosteşte.
- Unde pleci? - Am planuri pentru cină.
- Da? - Da. Greu de crezut, nu?
- N-am zis asta, mă bucur pentru tine. - Mulţumesc.
Din nou, îmi pare rău că am reacţionat aşa cealaltă seara.
Vreau să avem genul de prietenie în care să ne ajutăm reciproc.
- Şi eu. - Tu ieşi în oraş, la fel şi eu.
Da. Te vezi de mult timp cu persoana asta?
Da, de ceva timp. Dar ştii, nu numai cu ea.
Nu vreau să mă leg.
Trebuie să fie Camille.
- Vine ea să te ia? - Ce pot să spun?
E o lume nouă, Judith.
Bună, uau.
Eşti prea bun pentru mine.
- Bună, Charlie. - Bună, Camille.
- Bună, eu sunt Judith. - Tu eşti fosta soţie a lui Alan?
Nu mă aşteptam să arăţi aşa de tânără.
- Mulţumesc. - Adică, ai o piele aşa de frumoasă...
...pentru o mamă cu un copil de 11 ani.
Mulţumesc.
Bun, ar trebui să mergem.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Sper să arăt măcar pe jumătate la fel de bine când o să fiu de vârsta ei.
Sunt sigur că aşa va fi.
Nu ştiu cum reuşeşte.
Eu am încercat din răsputeri cu ea, nimic.
- E aşa de tânără. - Da, unora le place asta.
Trebuie să-ţi spun, Judith.
Ai fost foarte matură.
Asta pentru că probabil eşti o femeie foarte matură.
Da, mulţumesc. Jake, ia-ţi la revedere de la mămica!
Pleacă acasă!
- Bună dimineaţa tuturor. - Bună dimineaţa.
Se pare că cineva a dat spargere la sertarul cu cu reviste aseară.
O să ignor asta pentru că sunt într-o dispoziţie bună. Mulţumesc, Charlie.
Îmi ajunge faptul că fosta ta soţie a plecat în grabă de aici.
Nici nu-mi mai pasă. A fost cea mai tare întâlnire din viaţa mea.
Camille e deşteaptă şi amuzantă. Şi, Doamne, atât de drăguţă.
Da, da. Cred că te-a muţit la pat, nu?
Poftim? Nu, nu. Ia-ţi gândul de la prostii. Am vorbit toată noaptea...
...şi ne-am sărutat un pic. Poate data viitoare, cine ştie?
Dar deocamdată, o las moale.
- O laşi moale? - Da.
Nu ştiu unde ai găsit-o pe Camille, dar e de modă veche.
Nu e ca cele cu care ieşi tu de obicei.
Da, cred că nu e.
O mie de dolari pe noapte şi el o lăsă moale.
Eşti un frate bun, Charlie.
O lăsă moale.
Ea vroia bani gheaţă.
El o lasă moale.
Verii mei vin cu un alt avion mai târziu.
Traducerea şi adaptarea: iDVD Team SFÂRŞIT