Anterior in "Scandal"...
- Ce? - Quinn Perkins e la mine.
Imi vreau oasele inapoi.
Viata lui Perkins... sau libertatea mea.
Încearcă-mă.
Dumnezeule!
Da. Aş dori sa anunţ un incendiu.
Nu ştiu.
E undeva departe dincolo de depozit.
Grăbiţi-vă.
Să nu se întâmple ceva.
Sezonul 7, Ep. 8. Robin
Poliţia Municipală a primit un apel anonim la 911 aseară.
Au descoperit cadavrul într-o maşină furată.
Focul ardea încă.
Criminaliştii au identificat parţial după amprenta dentară.
Dar au găsit păr şi sânge
cu cadavrul din portbagaj.
E Quinn.
Cauza morţii sunt două răni de glonţ...
unul în piept, unul în cap.
Dumnezeule. E rochia ei.
Dă-o încoace.
Şi copilul? Era tot...
Da, era.
Charlie...
Spune-mi de ce ai nevoie.
De Robin.
Îmi pare rău. Nu pot...
Vroiam să-i spunem Robin...
fetiţei noastre.
Liv.
Tuturor...
îmi pare nespus de rău pentru această imensă tragedie.
Vreau să-mi exprim regretele,
în parte, fiecăruia dintre voi,
dacă mai are rost.
Doamnă Preşedinte, e foarte frumos.
Charlie, da?
Doamnă.
Quinn a lucrat în campania mea.
Era plăcută de fiecare dată.
Dacă ai nevoie de orice,
absolut orice,
te rog să-mi spui.
Apreciez mult de tot, Doamnă.
Asta e opera unui monstru.
E ceva de neimaginat.
Doamnă Preşedinte, mă întorc cu Dvs.
Ştiu că sunt multe probleme urgente...
Prostii, Olivia.
Ştiu că sunt multe de făcut.
Rămâi aici.
Stai cât ai nevoie.
Stai cu familia ta.
Vă mulţumesc.
Sunt alături de tine, Charlie.
D-le?
FBI întreabă când e cel mai bun moment
să vă informeze în cauză solicitată.
Nu-mi trebuie informarea.
Sunt sigur că urmăresc fiecare pistă posibilă.
Da, D-le.
H... Hannah.
Ceva noutăţi despre sosirea lui Glackland?
Avionul D-lui Glackland aterizează diseară la 6:50.
Mulţumesc.
Stai. Stai. Stai. Stai. Stai.
Am avut cea mai spectaculoasă masă săptămâna trecută
la Ambasada Japoniei.
Crezi că poţi suna
să-mi afli numele Chef-ului?
- Urăsc aşa ceva. - Ştiu.
Nu trebuie să alegi una din astea.
Au mai multe opţiuni aici.
Ce zici de asta?
Nu. E prea clasic.
- Cred că este elegant. - Nu, e drăguţ.
Dar nu e ce trebuie. N-o reprezintă pe Quinn.
Nimic din astea n-o reprezintă.
Ştiţi, am avut un mentor în Argentina,
un spion bătrân.
A fost peste tot şi le făcuse pe toate
şi spunea mereu că atunci... când va muri,
vroia ca toată cenuşa lui să fie băgată în gloanţe
cu care să-i fie împuşcaţi duşmanii.
Lui Quinn i-a plăcut povestea asta.
E destul de dură, dar...
- Nebună. - Vroiam să spun extremă.
Charlie, nu putem... s-o transformăm pe Quinn în muniţie.
De ce nu? Am îngropat oameni...
Nu? Mulţi oameni.
Şi... care e diferenţa dintre cum procedăm
şi ce vrem să facem cu Quinn?
O cutie fiţoasă şi câteva mii de dolari.
Nu. Quinn merită ceva mai mult de atât.
A murit ca un luptător.
Ar fi vrut să se ducă precum unul.
Lăsaţi-o baltă.
Charlie...
eşti sigur?
Normal că sunt sigur.
Atunci aşa facem.
Cineva ar trebui să scrie un elogiu.
Poţi?
- Bună. - Bună. Mă... duc acasă.
Charlie m-a rugat să scriu un elogiu, aşa că...
Are o idee pentru înmormântare... gloanţe.
Lui Quinn i-a plăcut povestea asta.
Da.
În fine...
Quinn a menţionat ceva vreodată despre un ac de păr?
Ce?
E în raportul legistului...
un ac de păr antic
care a reuşit să rămână oarecum intact în ciuda...
Nu-mi amintesc să fi spus ceva despre el,
şi am planificat fiecare detaliu pentru nuntă.
Nu-ţi spune nimic?
Nu.
Scuze.
Ai picat la fix.
Am împrumutat bucătarul de la Ambasada Japoniei.
Sunt atât de bucuros că te-ai întors.
Fentsie, ce... ce... ce este?
Ce este?
S-a terminat, da?
Am terminat.
Fentsie, glu... tu glumeşti, nu?
Asta e o glumă.
Am tot vrut să-ţi spun,
ai nişte glume macabre.
Îmi pare rău, Cyrus.
Adio.
Era frumos,
cum lumina cădea pe cristale,
reflexiile...
Ştim cum reuşesc
să proiecteze prisme prin cameră,
când soarele cade cum trebuie?
Erau peste tot.
Totul a decurs...
perfect...
exact când David anunţa
că voi doi sunteţi soţ şi soţie.
Ţi-ar fi plăcut.
A fost o nuntă frumoasă, Quinn.
Când am fost eu,
când cineva m-a rănit,
tu i-ai găsit.
Şi ai făcut ce trebuia să faci.
Voi face la fel pentru tine, Quinn.
Promit.
Oasele tale, cum am promis.
Sper că au meritat.
Nu trebuia să se termine aşa, fiule.
Nu trebuia, dar ai ales...
s-o omori pe Quinn.
Eu n-am avut de ales. Olivia a avut.
I-am comunicat cererile mele
şi cu siguranţă i-am spus care sunt consecinţele posibile
dacă refuză să mi le îndeplinească.
Şi în loc să mă ia în serios, ea m-a testat.
M-a luat de sus, şi i-a făcut plăcere.
A pariat cu viaţa lui Quinn Perkins
să mă priveze de singura fărâmă de bucurie care mi-a rămas.
Aşa că poate ar trebui s-o întrebi pe Olivia
dacă s-au meritat aceste oase.
Timpul ne va spune.
- Şi-a pierdut prietena. - Iar eu mi-am pierdut copilul.
Şi ea a murit, la fel...
aşa că nu există câştigători aici.
Acum am aflat.
Cum eşti?
Quinn e moartă.
Eu mirific.
Dacă n-ai fi alergat la Mellie,
dacă ai fi plecat când ţi-am spus să pleci...
Poate ar trebui să vorbim înăuntru.
Dacă aş fi avut timp să rezolv problemele
şi nu că dădăcesc copii...
De ce eşti aici?
Sunt aici pentru că sunt prietenul tău.
Prie...
Eşti multe lucruri,
dar nu eşti prie...
Nu vreau să fi prietenul meu.
Ai venit aici cu o sticlă de alcool
şi cu păreri de rău,
şi credeai că ce...
că vom sta la o băută, ca pe vremuri,
ca prietenii?
Nu eşti destul de bun să fi prietenul meu.
Am prieteni minunaţi.
Asta văd şi eu.
Amirale Ballard,
speram să vorbim puţin.
Sunt extrem de ocupat, D-le Vice-Preşedinte,
şi aceste mici intersectări pe holuri...
- nu prea îmi convin. - Atunci voi trece la subiect.
- Aş vrea să nu faci asta. - Fenton Glackland.
- Nu-mi spune nimic. - Eşti sigur?
Pentru că aseară a venit acasă
şi s-a despărţit de mine pe nepusă masă.
Îmi pare rău să aud asta.
Deci îţi aminteşti de el.
D-le Vice-Preşedinte, mă întrebi
dacă am avut vreun amestec în faptul ca iubitul tău te-a părăsit?
Cred că da.
Vezi tu, eu mi-am făcut treaba...
am stat în banca mea.
Dar am impresia că n-ai procedat la fel cu mine.
D-le Vice-Preşedinte, aş vrea să pot ajuta.
Cât despre motivul pentru care acest individ Glackland
a pus capăt relaţiei voastre,
vă asigur că n-am avut niciun amestec.
În afară de asta, urăsc să fac speculaţii.
La urma urmei,
e o chestiune de gusturi.
Acum, dacă vreţi să mă scuzaţi.
Ce dracu, Huck?
Ce naiba cauţi aici?
- Ce-i asta? - Acul de păr al lui Quinn.
L-au găsit la ea.
L-am urmărit până la Smithsonian.
Una din primele Doamne l-a avut când a murit.
Am întrebat-o pe Liv dacă l-a văzut vreodată. Şi a spus că nu.
Şi?
Uite cine a semnat pentru el.
Cred că Liv a făcut o prostie.
Pentru că a uitat de un ac de păr?
Nu e doar acul de păr.
Uite.
Asta e activitatea telefonului lui Liv
în noaptea dinainte de nunta lui Quinn.
I-ai piratat telefonul?
La 10:03 p.m.,
telefonul ei era în raza antenei de pe Str 14.
Ghiceşte ce e peste drum
de antenă de pe Str 14.
D.C. War Memorial.
- Huck... - Şi dacă a fost Liv persoana
- cu care s-a întâlnit Quinn în acea seară? - Asta e nebunie.
Este? Ia gândeşte-te, Abby.
Când a dispărut Quinn,
- Liv a preluat căutarea. - Era îngrijorată.
Sau a vrut să ne controleze,
să ne ţină departe de adevăr.
Asta nici măcar...
De ce ar face Liv aşa ceva?
Pentru că l-a omorât pe Rashad!
Cu siguranţă!
Şi când Quinn a aflat asta, Liv a omorât-o şi pe ea!
- Nu. - A omorât-o, Abby.
Liv a omorât-o pe Quinn!
Huck, termină cu asta imediat!
Îţi pierzi minţile.
Suferi. Toţi suferim.
Cauţi răspunsuri
şi te apropii de unele foarte greşite,
de nişte idei periculoase.
Vorbeşti despre Liv.
Liv n-a omorât-o pe Quinn, bine?
Aşa că te rog, scapă de aceste hârtii fără valoare,
pleacă acasă, şi aruncă-le în cel mai apropiat tomberon.
Ai înţeles?
Pleacă.
Scuzaţi-mă, D-le.
Este aici un Domn Huck, vrea să vă vadă.
Cu ce pot să te ajut?
Olivia... este...
ştiam că până la urma Casa Albă
o va transforma şi pe ea,
într-una ca voi.
Ca mine?
Dar e mai rea decât ştiţi, mult mai rea.
A făcut ceva oribil.
Ai avut vreodată un deja-vu, Huck?
Adică, dacă am simţit vreodată ceva ceva ce s-a întâmplat înainte
- chiar dacă nu s-a întâmplat? - Am încercat cu Olivia.
Nu vrea să aibă de-a face cu mine.
Cum adică, ai încercat cu ea?
M-am întors pentru ea.
Am încercat să-i ofer o alternativă
la persoana care a devenit, dar...
Dacă ai venit să te ajut,
îmi pare rău.
Şi tu crezi că e ceva cu ea.
Vezi şi tu, nu?
Înţeleg...
Acea Liv nu mai e la fel.
Am crezut că eram singurul.
Nu mai e aceeaşi persoană.
Nu.
Nu mai e.
Huck...
Am crezut că înebunesc.
Nu sunt nebun.
Mulţumesc.
D-l Glackland va veni imediat.
Mulţumesc.
Ce cauţi aici?
Nu ştiam ce altceva să fac
din moment ce nu-mi răspunzi la telefoane.
Vrei să ştii de ce?
Cer aşa mult?
Cât eram în Montana,
mi-am pus oamenii să sape...
Să sape.
După acest tip Charlie,
ştii care, cel cu plasa de portocale.
Ştii ce am aflat?
Era un soi de asasin,
un golan de închiriat.
Dar, desigur că ştiai asta
întrucât a lucrat pentru tine.
Îi ştiai pe aceşti oameni. Ai lucrat cu aceşti oameni...
criminali, mincinoşi şi golani.
Am închis acea carte cu mult timp în urmă, Fenton.
Toate acele lucruri... sunt undeva în trecut.
Nu mai sunt acea persoană.
- Termină, Cyrus. Termină. - Nu, este... adevărat.
Nu te cred!
Pe un singur lucru am reuşit să mă bazez întotdeauna,
şi acela era instinctul.
E un talent adevărat.
Şi instinctul îmi spune,
că eşti un tip rău.
Crezi că sunt... un tip rău?
Uite, nu trebuie să facem asta.
Bine... spune-mi ceva.
Cum ai făcut atâtea miliarde de dolari, Fenton?
Cu sinceritate?
Ce, ai jucat un joc cinstit şi corect
pentru că aşa ţi-a spus instinctul?
Nu m-am lansat niciodată într-un proiect în care n-am crezut cu adevărat.
Dacă o idee sau un produs n-a fost suficient de bun,
l-am făcut mai bun.
N-am înşelat niciodată jocul.
Ai încercat să mă cumperi cu un tablou.
Îţi aminteşti asta?
Am crezut că tabloul era deosebit.
Am crezut...
ca tu erai deosebit.
Şi de asta ţi l-am dat.
Recunoaşte măcar, Fenton!
Recunoaşte că nu eşti mai bun ca mine.
Diferenţa dintre noi, Cyrus,
este că dacă aş fi crezut că cineva
vroia să mă cumpere cu un tablou...
n-aş fi permis asta niciodată.
Bună. Mă numesc Huck şi sunt alcoolic.
Bună, Huck.
Am fost sobru 46 luni.
Dar sponsorul meu, prietena mea... nu mai e.
a murit.
Şi chiar aş vrea să beau ceva acum.
Dar ce vreau eu să beau,
ştiu că dacă o beau,
nu voi mai putea trăi cu mine.
Dar am nevoie de acel whiskey.
Rău de tot.
Bună.
Ea e?
Da.
Nu mi-a plăcut niciodată ideea de incinerare.
Mi s-a părut atât de drastică.
Mai drastică decât moartea?
Moartea e destul de finală.
Măcar la groapă, mai e un cadavru, în caz de ceva.
În caz de ce?
Nu ştiu.
La telefon spuneai că ai nevoie să ajungi acasă,
dar eşti cu maşina.
Da.
Eram bine când am venit.
Dar când mi-au dat-o
şi am realizat că urma să mă urc în maşină
cu o persoană moartă şi cu copilul ei,
am îngheţat.
Oricum îţi iei viaţa în mâini
de fiecare dată când treci la volan.
În plus, nu vreau să-mi provoc şansele făcând şi asta.
Ai spus-o şi tu cât poate fi de periculos.
Abby, n-am vrut să te sperii.
Vreau un sicriu frumos, ceva drăguţ,
şi flori, toate florile.
Vreau să fie ceva frumos şi tradiţional şi elegant.
Nu vreau să fiu...
turnată într-o armă... nu ştiu...
... trasă dintr-un tun.
E posibil aşa ceva?
Ai fi surprins.
Eu vreau o piatră simplă...
"Aici odihneşte David Rosen."
"Procuror General al Statelor Unite"?
"Ministrul Justiţiei."
Vreau să trăiesc mult.
Acum, putem pleca de aici?
Mi-e frică că dacă mai vorbim despre asta,
nu voi mai putea conduce nici eu.
Respiră.
Eu sunt.
Am crezut că dacă vin aici şi stau în locul ei,
m-ar ajuta să scriu elogiul lui Quinn.
Nici măcar.
Dar...
am găsit asta.
Îţi aminteşti asta?
Quinn trebuie s-o fi păstrat.
Deşi parcă era mai drăguţă.
Bănuiesc că asta se întâmplă.
Trebuia s-o protejăm.
Asta facem noi.
Asta suntem.
Suntem gladiatori!
Gladiatori.
Nişte proşti.
Au fost mâncaţi, ştii nu.
I-au mâncat leii.
Şi n-au mai primit elogii.
Erau...
doar pentru distracţie.
Şi mâncare.
Pâine şi circ.
Asta suntem... pâine şi circ.
La dracu.
Am încercat să scriu ceva,
ceva... plin de speranţă...
ceva care să dea sens,
să dea perspectivă acestei... pierderi.
Dar nu e nicio perspectivă.
N-are niciun sens.
Nicio rază, nicio speranţă.
N-are ce să iasă bun din asta.
Moartea...
moartea lui Quinn...
este...
îngrozitoare.
Asta e tot ce mă gândesc să spun. Doar îngrozitoare.
Îmi pare rău. Am...
Nu.
Ai spus bine.
Ştii, cred că asta e ilegal.
Adio, Robin.
Te iubesc.
- Ce cauţi aici? - Stai calmă.
Nu te urmăresc.
Păi, n-am nevoie de ajutorul tău.
Ce?
Eşti ciudată.
Nu sunt ciudată.
E bine să fi ciudată.
E cea mai bună slujbă pe care o vei avea vreodată.
Vei schimba vieţi, vei căsăpi dragoni,
vei iubi vânătoarea mai mult decât ai visat vreodată.
Şi nu sunt nebună.
Sunt un gladiator la costum.
Asta eşti când lucrezi la O.P.A.
Eşti un gladiator la costum.
Vrei să fi un gladiator la costum?
Vrei să faci un copil? Să facem un copil.
Până ca capăt.
Până ca capăt
Noi suntem pălăriile albe. Noi suntem ăia buni.
Nu renunţăm. Facem dreptate.
Nu. Huck are dreptate.
Nu e nicio dreptate aici.
Ăia buni pierd, iar pălăriile albe ard.
Aleha ha-shalom.
Olivia e bine.
A fost un test?
A fost un test.
Mulţumesc.
Eu îţi mulţumesc.
Acum am de lucru.
Desigur, scuze. Mă întorc la mine la birou.
Quinn?
De acum încolo aici e biroul tău.
Odihneşte-te în pace, Quinn.
- Unde e Charlie? - S-a dus acasă.
Şi mergeam undeva. Am uitat unde.
Şi i se face foame şi mă pune să opresc
la un local vegetarian de pe Str 18.
Urăsc localul ăla.
Practic ea îi ţinea în afaceri.
Şi exact asta le-a spus
când n-au vrut să-i dea
încă un sos de nuci şi kale.
şi au taxat-o cu $1.29 pentru un extra sos.
E ridicol.
Şi le zice, "Ştiţi de câte ori
mănânc aici într-o săptămână,
şi cât de repede se poate închide taraba?"
- Şi i-au dat sosul? - Da.
Pentru $1.29.
Liv ar face bine să se grăbească.
Terminăm alcoolul până ajunge ea.
Ai sunat-o pe Liv?
Normal că am sunat-o.
Mă duc cu plăcere să mai iau ceva de băut,
poate şi ceva de mâncare?
Am auzit de un local vegetarian
cu preţ foarte bun la sos.
Huck, haide, trebuie să mănânci.
Când ai sunat-o pe Liv?
Haide, Huck.
Am crezut că ai renunţat la teoria asta nebună.
Aşa am făcut. Am renunţat.
Întreb doar.
Când ai sunat-o?
Nu ştiu. Acum o oră?
Atunci unde e?
Vrei să vorbeşti?
Vrei să iei loc?
Liv.
Ce-ţi trebuie?
O singură noapte.
E totul în regulă?
Nu ştiu unde să merg.
Bine...
n-am putut să mă întorc la apartament.
Bine.
Toată lumea ne-a trimis lucruri pentru copil.
Cineva ne-a trimis un ţarc.
Şi chestia era imensă.
I-au trebuit 3 ore lui Quinn să-l asambleze.
Nu m-a lăsat s-o ajut.
Instrucţiuni în morţii ei de suedeză.
Iar acum nu ştiu ce să fac cu el.
Nu vreau să-l văd.
Nu vreau să văd nimic de acolo.
Bine. Dă-mi cheile.
Aici. Trebuie să tragi.
Şi l-am stricat.
Se poate repara?
Ăsta nu e de la ţarc.
Cred că a fost ascuns înăuntru.
Cum adică, "ascuns"? Ce e?
Charlie.
Vreau înapoi.
Nu înţeleg.
Am nevoie de asta, şefu.
- Fiule... - Am fost un soldat bun.
Mi-am făcut treaba. N-am pus întrebări.
Nu m-am ataşat.
Mi-a plăcut să fiu aşa. Eram simpatic.
Şi cum sunt acum?
În ce m-a transformat Quinn cu dragostea ei...
Într-un trist patetic
care nu se gândeşte decât la soţia lui moartă şi la copilul său.
E varză. E pierdut.
Aşa că haide.
Scoate-mă din mizerie. Fă-mă iar tipul ăla.
Dă-mi un ordin. Spune-mi să... spune-mi să omor pe cineva.
Sunt gata. O fac.
M-am prezentat la datorie, D-le.
Ar trebui să te duci acasă.
Odihneşte-te.
Stai puţin şi gândeşte-te
cu adevărat ce-mi ceri.
Lasă-mă să intru, bătrâne.
- Fiule... - Al cui e copilul ăsta?
Ar trebui să pleci.
Al cui e copilul ăsta?!
corvin.predoiu www.subtitrări-noi.ro