Collateral Ep. 2
Haideţi.
Repede.
Nu înţeleg. Unde suntem?
Sunteţi în Harlsfleet, dragă.
Suntem la închisoare?
Nici pe departe. Genţile!
Nu vă faceţi griji. Le recuperaţi de dincolo.
Sunteţi gardieni?
Nu suntem gardieni, suntem asistenţi sociali.
Haideţi.
Haideţi!
Aveţi tot ce vă trebuie. Nu sunt încuietori.
Baia e pe acel coridor.
Veţi fi procesate mai târziu.
Un consultant legal vine aici de două ori pe săptămână.
Cât timp vom sta aici?
Păi, cine ştie!
Nimeni de aici nu ştie când primeşte biletul.
- Biletul? - Biletul de avion. Să vă trimită acasă.
Bine, dacă vreţi să vă spălaţi,
ne vedem în câteva minute.
Fratele meu a fost omorât.
Trebuie să aflu ce s-a întâmplat.
Da, sunt sigură că te va ajuta cineva.
- Căpitan Shaw. - Mulţumesc.
Ai venit.
Te-ai întors în siguranţă la noi.
Mă scuzaţi, D-le?
Mă întrebam pe unde umbli, Căpitane.
Am fost liberă, D-le.
Ştiu.
A fost zi liberă. Eram liberă.
Ne-ai lipsit.
Bine ai revenit.
A început iar.
Ar trebui să facem ceva legat de asta.
- Să facem o plângere. - Pentru ce?
Ştii pentru ce.
Rânjeşte.
Exact.
Mă duc la Comandant şi-i spun că "Adjunctul Regimentului
"se uită la fundul meu când ies din cameră?"
Nu văd de ce trebuie să suportăm asta.
Ştii răspunsul.
Pentru că e Armată?
Ai adormit, nu?
Zici?
Trebuia să te duci acasă.
Poate.
Am început să mă gândesc la cele două surori.
Şi mă deranjează,
că n-au fost surprinse.
Când a fost omorât fratele lor.
Poate se aşteptau la asta.
Unde sunt acum?
La hotel.
Trezeşte-le şi o luăm de la capăt.
Ce ai păţit?
- Cine, eu? - Da.
Asta. Am căzut.
Unde?
- Acasă. - Unde e acasă?
Stau cu un amic deocamdată.
Am băut puţin cam mult.
M-am trezit peste noapte să mă piş.
O caut pe Laurie.
Nu vine.
- Unde e? - Nu ştiu.
Păi, ai vorbit cu ea?
Da, m-a sunat şi mi-a spus să nu ard cuptorul.
Mă întreb dacă aveţi bonurile de la carduri?
- Da, sigur. - De aseară.
Sunt aici.
N-ai nimic pentru Mars? Karen Mars?
Nu ştiu. Va trebui s-o întrebaţi pe Laurie.
Doar că D-na Mars a spus că a plătit în avans.
Da, se poate.
Dacă nu e nicio problemă, vreau să iau astea.
Eşti Laurie, nu?
Mă întrebam dacă te pot ajuta.
Nu. M-am oprit puţin. E vreo problemă?
Sigur că nu, e o biserică.
Te-am mai văzut înainte, cu mama ta.
Doamna cu oxigenul.
Facem cumpărăturile din zonă. Mergem la o biserică catolică.
Bine. Biserica noastră consideră că nu există un singur adevăr.
Cred...
că mi-ar prinde bine să vorbesc cu cineva.
Intră.
Ea e prietenea mea Linh.
- Ea e Laurie. - Bună.
Linh ajuta cu oamenii străzii, aşa că e mereu pe fugă.
Ia loc, te rog.
Eşti încă aici.
Chiar trebuie să mergi să vorbeşti la poliţie.
Trebuie să faci ce ţi-a spus David.
Auzi, nu-l poţi ruga pe David să vorbească cu ei înainte?
Am o vizită la domiciliu şi vin să te caut după.
Mi-a părut bine.
Pun de ceai.
Îmi cer scuze, simt că deranjez.
Nicio problemă.
Ai ceva cu ea?
De ce întrebi asta?
Am simţit o vibraţie.
Ai o problemă cu asta?
Scuze. Nu trebuia să întreb.
A fost greu.
Autorităţile sunt grămadă pe studenţii străini.
Sunt surprinsă.
Adică, biserica e de acord?
Tu?
Nu. Nimic de genul ăsta.
Mama e toată viaţa mea.
Am grijă de ea.
E pe moarte. Nu are pe altcineva.
Vine asistentul, dar nu te poţi baza doar pe el.
Nu au oameni.
- N-au bani. - Acelaşi lucru.
Unde lucrezi?
Regal Pizza. Sunt managerul.
Ciudat.
Linh a văzut crima.
A văzut când s-a tras?
Era pe stradă.
Această moarte te supără?
De asta eşti aici?
Spune-mi.
Cu greu e vina ta.
Crezi în El?
- Te referi la Dumnezeu? - Da.
Prefer să-i spun Ea, dar dacă vrei tu, El.
Destul de. Tu?
M-am trezit azi dimineaţă şi m-am gândit să renunţ.
Să plec.
Dar dacă fac asta, voi simţi numai vină.
Poate de asta vin mai des la Catolici.
- Iartă mai mult. - Laurie, ce ai făcut?
Am trimis un om la moarte.
Eu l-am trimis acolo.
Fără intenţie.
Nu?
- Eu l-am trimis. - Laurie, ai ştiut?
Asta e, atunci.
Una e să ştii.
Am acest... sentiment.
Mă duc să-mi fac vizita.
Dacă vrei poţi să mai stai.
Nu voi întârzia, şi eşti binevenită.
Mulţumesc.
Bine.
Ne vedem mai târziu, ok?
Futui.
- Asta n-o să ţină. - Ce anume?
C-o eviţi pe Deborah. Biroul ei va înnebuni.
- Păi, e numai biroul ei. - Nu e. Este ea, personal.
Dumnezeule, ai vorbit cu liderul!
Iar femeia cu emisiunea ei de dimineaţă te-a sunat.
- Serios? - Ce vrea?
Nu prea e de nasul tău, nu crezi?
Nu-ţi spun nimic. Ţine minte, informaţia înseamnă putere.
- Iar The Standard vrea un comentariu. (ziarul) - Despre ce?
Despre mortul tău sirian. Trebuie să asiguri publicul.
- Să-l asigur cum? - Că ucigaşul va fi găsit.
Ce sunt eu, Sherlock Holmes?
Nu spui că-l vei găsi tu.
Uite, sunt şanse mai bune ca oamenii să facă malarie
decât să fie împuşcaţi de cineva cu costum de cauciuc.
Cauciuc? De unde ştii asta?
Pentru că se întâmplă să fiu un foarte bun parlamentar.
Trebuie să-i spun ceva lui Deborah.
De ce?
Crede că vei rupe rândurile la votul legat de supraveghere
de joi.
De unde naiba i-a venit aşa idee?
David, n-o mai pot plimba mult.
Sunt sigur că poţi minţi cu graţie.
- Apropo's... - Da?
Îmi găseşti detectivul care se ocupă de acest caz?
- De ce - Tocmai ţi-am spus, informaţia înseamnă putere.
Biroul lui David Mars...
Nu, nu l-am văzut, n-a ajuns încă.
Sigur, vă anunţ când ajunge.
Pe toţi dracii! Nu-mi vine să cred.
- Cum dracu s-a întâmplat aşa ceva? - Ce se întâmplă?
Acum ne iau şi martorii.
- Cine? - Cei de la Deportări, cine altcineva?
Ce s-a întâmplat?
I-am pus la hotel dimineaţă,
grănicerii vorbesc cu Deportările, ăştia apar şi duşi sunt.
Din acte se pare aveau hârtiile în ordine.
Se întâmplă mereu.
Trebuie să recunoşti că este impresionant. Cel puţin eficient.
Bănuiesc că ştii unde e Harlsfleet.
Ştiu. În Essex.
Cobori pe A12. 90 minute de condus.
Îţi pot spune deja, va trebui
- să-ţi faci programare - Ce?
Păi, trebuie să suni înainte.
Trebuie să ai o hârtie la tine. Semnată.
Am crezut că noi eram Poliţia.
Pentru ei, suntem doar o altă agenţie. Sunt bănuitori.
- Bănuiesc pe toată lumea. - Cred că am gânduri ascunse?
Merge pentru Panorama, mă duc cu o cameră în pălărie?
Am trecut pe la pizzerie în drum.
Aşa?
Laurie trebuia să lucreze dar n-a apărut.
A doua zi după ce-l trimite pe om la moarte
- şi nu e acolo? - Asta zic şi eu.
E la dentist?
Nu-i aşa că asta facem acum? O căutăm?
Ar trebui să dormi puţin.
Nu voi dormi până când nu facem nişte progrese.
Ce?
Ce?!
Păi, eşti trează de foarte mult timp.
- Ce e? - Ce e?
Lucrezi noaptea.
Doar pentru că e primul tău mare caz?
Sau ai probleme acasă? E o prostie, lucratul peste program.
Când se ajunge la asta, devine ineficient.
Cazul ăsta e personal pentru tine, nu?
Ai de gând să-mi spui?
Aşa că trebuie să vorbeşti cu mine, Sandrine.
Dacă n-o faci, atunci ştii ce urmează.
Am greşit. N-am promovat.
Nu e un test.
Nu te gândi aşa. Nu e un obstacol.
E precauţie.
Şi este în interesul tuturor.
Nu poţi relua operaţiunea şi cu siguranţă nu te poţi întoarce
la Operaţiuni Speciale până nu sunt convins că am lăsat trecutul deoparte.
Da, ştiu asta.
Bine, mă simt deja mult mai bine.
De când?
De când am început aceste şedinţe. M-au ajutat.
Cum e la sediul Regimentului?
Bine.
- Te simţi bine acolo - Absolut.
- Nicio problemă? - Niciuna.
Vreau... să forţez puţin, să vorbim din nou despre furie.
Dosarul de la Camp Bloodhound
spune că ai ajuns în Cipru foarte, foarte furioasă.
Nu furioasă.
Când te-ai întors din deplasare? Imediat după?
Nu. Distrasă.
Au precizat foarte clar, furie.
M-am simţit responsabilă pentru ce s-a întâmplat în Helmand.
Adică?
Femeile afgane care lucrau pentru mine.
Ajungi să te apropii de ele.
Şi pierderea colegei tale?
Şi asta.
Dormi?
Perfect.
Dar e vorba despre respect.
Explică.
Prietena mea cea mai bună a fost aruncată în aer în faţa mea.
Elizabeth?
I-am adunat bucăţile.
Da.
Bucăţi din ea peste tot.
Pe uniforma mea,
în părul meu.
Până şi atunci când îmi curăţam arma, cădeau bucăţi din ea.
Simt că dacă aş uita-o ar fi lipsă de respect.
Ai fost apropiată de Elizabeth?
Toată lumea era.
Păi, este...
e un echilibru, nu?
Faptul că te întorci la viaţa normală nu înseamnă că-i trădezi pe cei morţi.
Uneori asta simt.
Şi vezi pericol peste tot.
Pentru asta eşti antrenat.
Orice te face circumspect.
Devii ca un... animal.
Ce jucaţi?
Poftim?
Pasiunea?
La 17 găuri.
De ce, joci?
Am jucat cu tata.
Bine, poate ar trebui să facem un circuit împreună.
Te mai calmează.
Poate.
E deschis.
Suntem de la poliţie. O căutam pe Laurie Stone.
Sunteţi mama ei?
Nu ştiu unde e. N-am văzut-o.
De când? Regal Pizza spune că n-a apărut la muncă.
Păi, nu e aici.
Aveţi idee pe unde ar putea fi?
Nu.
Aveţi de ales.
Fie ne lăsaţi să ne uităm pe aici,
prin lucrurile ei,
fie ne putem întoarce mai târziu oficial.
Şi cum sugeraţi să vă opresc?
Kip!
- Cât? - Cam o mie.
De cât timp a plecat?
A plecat ca de obicei, dimineaţă.
Chiar aşa?
Şi a spus unde se ducea?
Am crezut că se duce la muncă.
Dar pe urmă m-a sunat mai târziu şi mi-a spus să nu-mi fac griji.
Aţi mai văzut banii ăştia până acum?
Ştiţi poate de ce îi are?
Nu!
De ce, are de regulă mulţi bani?
Are cineva?
N-am văzut aşa mulţi de ani de zile.
Ideea este că a fost o crimă.
Da. Am auzit despre asta.
- Ce-a spus Laurie despre asta? - Era foarte supărată.
Nimic altceva?
Mi-a făcut micul dejun şi pe urmă a plecat.
Ok. Păstrăm legătura.
Şi vom trimite pe cineva să aibă grijă de Dvs.
Îi luaţi toţi banii ăia?
Cu siguranţă îi luăm. Dar îi va primi înapoi.
Tata spunea să nu laşi niciodată poliţia în casă. Aduc ghinion.
Tatăl Dvs avea dreptate. Aducem ghinion.
Deci? Ce crezi? Ceva se întâmplă.
O mie de lire în sertarul de ciorapi mi se pare ciudat.
Nu omori pe nimeni pentru o mie.
În zona asta, cel puţin 2 mii.
O mie poate se dă pentru pont.
Locul angaja ilegali. Plăteau pe toţi cu cash.
Dacă te gândeşti la asta, nu e deloc surprinzător dacă-l conducea Laurie.
- Dar nu era localul ei. - Nu.
Ea îl administra. Chiar şi ăsta e un cuvânt prea mare.
Bine, deci a fost prinsă la mijloc.
Totul a mers bine până n-a mai mers.
Încă un mod de a pune problema, intenţionat sau nu,
a trimis un om la moarte, iar acum n-o găseşte nimeni.
Cele două lucruri trebuie să fie conectate.
Karen Mars a spus că a plătit la telefon,
dar nu e înregistrată nicăieri tranzacţia.
Nu are bon de POS.
Şi acum o suspectăm pe mama a doi copii, Karen Mars, nu-i aşa?
Criminală, asta e, pentru că n-a plătit pentru pizza?
Bine, nu chiar. Pentru că minte.
Şi bănuiesc că tu crezi că este nevinovată
pentru că e măritată cu un parlamentar.
Nu mai e măritată. Asta a fost demult.
Şi a murit iubirea?
Am aflat cine deţine Regal Pizza?
Da. O persoană din Boca Raton.
Şi această persoană are şi nume?
Păi, are un sediu oficial.
Deci, nu, nu avem un nume?
Între timp, îl voi verifica pe Mikey Gowans.
- Aşa să faci. - E plin de vânătăi.
Pretinde că a căzut peste wc.
- Şi nu-l crezi? - Tu-l crezi?
Şi unde dracu vine Boca Raton?!
Sunteţi noi.
V-am văzut la prezenţă.
Nu înţeleg. Ce e locul ăsta?
Centrul de Deportare Harlsfleet.
E destinat să fie ca o detenţie, dar nu este.
- E pentru deportare. - Când ai ajuns aici?
Sunt aici de 2 ani.
Am trăit în Anglia de la 3 ani.
Am venit cu mama. Ea a murit.
Acum au decis că nu le plac documentele mele.
Sunt ceea ce numesc musafir prelungit. Cu vreo 30 ani.
- Ea se simte bine? - E bine.
Orice faceţi, nu mergeţi la clinică.
Nu faceţi nimic medical.
Sunt de la altă agenţie, dar şi mai răi.
Însă, e mai bine decât să-ţi dea biletul.
Fiecare zi pe care o stai aici, e un câştig.
Consultul e după-amiază. .
Cred că ar trebui să-l faci. .
Te omor, să ştii.
Asta era.
Acum dispari!
Stai uşor, amice.
Scuze, omule. Doar livrez o pizza.
Bine, intri şi ieşi, da?
E bine?
Înţeleg. Acum înţeleg.
N-ai primit ce ai vrut aseară,
pentru că n-a livrat Mikey? Am dreptate?
Numai cash?
N-aş face asta în locul tău.
Cât despre tine, tu eşti o mincinoasă ordinară.
De ce nu mi-ai spus despre asta aseară?
N-are nimic. E pentru recreere.
Nu e heroină. Nu e nici măcar ilegală.
Da, poate scapi cu consumul.
Traficul e altă treabă, nu-i aşa, Mikey?
Bagă-l în maşină.
- Cine era? - Nimeni să cunoşti.
Şi ce vroia?
Ce uşor e să fi copil, nu?
Nu trebuie decât să pui întrebări câte e ziua de lungă.
"De ce, mami? De ce, mami?"
Nu găseşti niciodată răspunsuri, nu?
Nu cred că ar trebui să fumezi în faţa copilului.
Nu-i aşa?
Credeam că eşti colegă, nu de la Sănătate.
- Nu e bine. - Doar ca să ştii,
până la vârsta ei,
eram deja alungată din casă de bombele israelienilor.
Nu cred că o ţigară de B&H îi va dăuna prea mult.
Te simţi bine?
Da, sunt bine.
Ce te deranjează?
Parazitul sexual?
Ar trebui să ai grijă.
Ultima fată la care s-a dat, i-a intrat în contul personal de e-mail.
I-a citit toate lucrurile private.
Nu am lucruri private.
Nu?
Avem ştiri de ultimă oră
în legătură cu împuşcăturile din sudul Londrei.
Ştim numele victimei?
Încă nu avem identitatea celui ucis.
Nu ştim decât că era sirian.
Ştim asta cu siguranţă?
Păi, toate semnele arată că era din Aleppo
şi că a venit de curând căutând azil politic.
- A venit legal? - Nu vreau să spun nimic în plus.
Nu ar fi corect în acest moment al anchetei.
Nu vreau să spun ceva
ce ar putea afecta ancheta. Aşa că vă mulţumesc mult de tot.
Trebuie să ştiu, l-am împuşcat pe cel care trebuie?
Ca de obicei, Sarah, mereu vii înaintea mea.
Aşa cum trebuie.
Ai avut o seară plăcută? Ai pe cineva nou?
Da. Ăsta lucrează la bancă.
Foarte bine. Nu lucrează toţi la bancă?
Nu întotdeauna.
Uneori şi manageri de fonduri de investiţii.
M-am văzut cândva cu cineva de la decontări private.
E un mesaj pe robot. Pun de cafea.
Mersi.
Introduceri parola.
Aveţi un mesaj nou.
Trebuie să ştiu, l-am împuşcat pe cel care trebuie?
Mesajul a fost şters.
L-am adus pe Mikey jos.
Desfăşoară o mică operaţiune de distribuţie de droguri.
Bine de tot! Înainte să intrăm,
Fuzz, de ce nu-i spui lui Nathan exact ce mi-ai spus mie?
Da, în primul rând, evident, omul e expert,
ştie măsuri de criminalistică.
- În plus... - Da?
A fost găsit un cartuş la locul faptei care indică a fi militar.
Pe fundul lui erau gravate literele RG, Radway Green.
Asta e un producător care fabrică pentru armată.
Deci trăgătorul nostru e un soldat?
Păi, tot ce pot spune este că avea acces la muniţie militară.
Dar este un soldat britanic?
Vă spun mai multe imediat ce aflu.
Nu are prea multă legătură cu Mikey.
Păi, de ce nu aflăm?
Recunoşti asta?
Ştii unde i-am găsit?
Nu. Câţi sunt?
O mie.
Eu vând plicuri de 20. Nu văd nicăieri banii ăştia.
Sunt doar clienţi anume?
Care spun că vor un topping anume.
Topping special?
Cui dau comandă?
Cui dau comanda, Mikey?
A fost ideea mea. Eu... am venit cu ea.
Sigur. Dar nu iei tu comenzile, aşa că cine e?
E cineva care are nevoie de bani pentru mama ei?
Eu sunt. Eu distribui.
Eu... îmi asum riscul.
Da, dar primeşte şi ea ceva?
Nu pot spune asta.
Rakhee, avertizare în toate porturile, imediat ce poţi.
Pentru Laurie Stone?
Da, Laurie Stone, şi cineva trebuie să meargă la ea acasă,
- în caz de nevoie. - Mă ocup.
"Dragă Jane. Am să plec acum.
"Trebuie să-mi rezolv treburile, orice înseamnă asta.
"Ciudat cum nu eşti niciodată pregătit când vine momentul.
"Crezi că vei fi pregătit, dar nu eşti.
"Ştiam că am dreptate şi am ignorat asta.
"Ce să fac? Mulţumesc că m-ai ascultat.
"Înseamnă enorm să pot vorbi cu un preot. Laurie."
Sandrine!
Pasează, Amanda!
Haide, bagă-te!
Aruncă înainte... Sandrine!
Aici! Aici!
Sandrine!
Pasă înapoi, pasă înapoi!
- Aici, aici. - Sandrine!
Înainte... în dreapta... Sandrine!
Pe toţi Dumnezeii.
Serios?
Pimlico Travel.
Alo?
Tu eşti?
Excelent.
A sunat iar.
Am auzit că ai răspuns.
I-am spus să-l arunce.
Bine, nu l-a aruncat.
De ce nu?
Parmesan?
Nu-mi place ce se întâmplă. Miros panică.
N-o găsim pe Laurie. A dispărut.
- Apartamentul e acolo sus. - Da, ok.
O caută şi poliţia. Trebuie să aşteptăm.
Bine, voi doi, sus.
Sigur. Cum vrei. Nicio problemă.
- Măi să fie, sunt onorată. - Nici vorbă.
Nu primim mulţi parlamentari.
- David Mars. - Kip Glaspie.
Kip Glaspie. Nu eşti...
Da. Am fost.
Dumnezeule. Atleta. Îmi amintesc că te vedeam la televizor.
- Aia a fost... una urâtă. - Da.
Nu eşti cel care vrea să-i scoată pe toţi din închisori.
Vroiam, până m-au mutat.
De asta m-au dat la Transport.
Uite, e puţin delicat. Nu vrei să vorbim afară?
Da.
Deci?
E puţin dificil pentru mine.
Va trebui să ghicesc dacă e bine să vorbesc cu tine.
E o problemă de oportunitate.
Încerc să ghicesc ce fel de persoană eşti.
Ghiceşte, să vedem.
E despre fosta ta soţie?
Nu, doar ca fapt divers, nu e. E despre martorul vostru.
- Care martor? - Fata vietnameză.
Hanh Giang?
Bine, v-a dat un nume fals, că să începem de undeva.
Care e numele ei real?
Linh Xuan Huy.
De ce a făcut asta?
Foarte multe motive, dar niciunul legat de caz.
Unde stă?
Voi afla oricum.
De fapt, nu-mi dau seama ce cauţi aici.
Nu face decât să-şi îngreuneze situaţia.
Ştie şi ea asta.
Statutul ei de rezident e neclar.
Vrem să ne asigurăm că investigaţia
rămâne asupra crimei.
Ştii că nu pot promite nimic.
Ştiu.
Dar e înspăimântată.
Linh stă cu un preot.
Vei afla singură toate astea.
Oare?
Da, preotul, are deja probleme cu vicarul.
De ce?
Pentru că e femeie.
Şi care e legătura ta?
Sunt foarte bun prieten cu vicarul.
De fapt, mai mult un admirator.
În această comunitate, sunt foarte puţin oameni care fac mai mult
decât să dea din gură.
Asta e Jane.
Sper că nu mă recrutezi.
Deloc. Te informez.
Bine.
Sunt oameni buni. Asta e tot.
Acum, pentru că era drogată,
Linh a fost reticentă să vă spună.
Nu e sigură, dar crede că ucigaşul era o femeie.
- O femeie? - Da.
A văzut clar?
Nu.
Ok. Trebuie să vorbesc cu ea. Spune-i să vină aici, şi repede.
- Îi spun. - Mai e ceva?
Da, ar trebui să ştii...
că i-am semnat aplicaţia de viză pentru studii
fără să ştiu că era aici ilegal.
Atunci am cunoscut în sfârşit pe cineva
cu probleme mai mari ca mine.
- Să mergem să vedem ce spune. - Ne vedem mai târziu.
Bine. Pa.
Sper că nu intri, D-le.
Aştept afară.
Am voie să aştept aici.
Sunt ofiţerul tău superior.
Pot face ce vreau.
Cred că ăsta e al tău.
Vrei să te duci dracu?
Vrei să te duci dracu şi să mă laşi în pace?
D-le?
Despre ce-a fost vorba?
- Ce? - Afară.
Îţi spun mai târziu.
- Îmi spui? - Întârziem!
N-ai vrut să aud. Ce puneai la cale?
Nimic. Nimic, crede-mă.
- Fuzz. - Da.
- Fata vietnameză, martorul. - Da?
Spune ca ucigaşul ar putea fi o femeie.
- Când ţi-a spus asta? - Îţi spun imediat.
- E posibil? - Da, nu văd de ce nu.
- Aveam de gând să-ţi spun. - Când?
Imediat, imediat ce am aflat.
Am crezut că martorul trebuia să vină aici.
Trebuia. Se întoarce. Ne-a dat o adresă falsă.
Şi ce spui? Că e aici ilegal?
Înţeleg. Acum înţeleg. Asta făcea parlamentarul aici.
- Nu i-am promis nimic. - Vrăjeală.
Şi nu-ţi pasă că era soţul suspectului principal?
Karen Mara? E suspect?
Ce ştie toată lumea?
Săptămânal, în aceeaşi zi, la aceeaşi oră,
aceeaşi persoană comanda aceeaşi pizza.
Cu droguri. Şi nu crezi că acea persoană e implicată?
Nu crezi că au regizat crimă?
- Sinceră să fiu, nu cred. - Fără să mai spun
- că nu vrei să acuzi fata. - Haide, fi serios.
Sunt serios.
Dacă m-ai fi întrebat, "Cum ar fi reacţionat Kip în cazul unei drogate ilegale?"
Aş fi ştiut răspunsul. "Cum face întotdeauna!"
E subţire, Nathan. Avem un caz de crimă.
Poliţia nu scormoneşte.
Nu, dar nici nu face înţelegeri.
Cred că face înţelegeri. Cred că exact despre asta e vorba.
Sunt Kip Glaspie. El este Nathan Bilk.
El este colegul de la Agenţie.
- Ai un nume? - Sam Spence. MI5.
Sunt aici întrucât credem că afectează securitatea naţională.
Da, cred că ne-am dat şi singuri seama de asta.
Mereu e la fel. Poliţia nu poate obţine rezultate de una singură.
Mereu trebuie să intervenim să salvăm situaţia.
Cum aţi făcut în Iraq.
Sunt femei de treabă. Sincer.
Cele mai multe.
Sunt tratate destul de bine.
Nu fac probleme?
E cam ca la abator. Trebuie să calmezi animalele.
Coboară şi ele imediat.
Am crezut că aduci un interpret?
Vom ţine interviul în limba engleză.
Engleza mea nu e prea bună
Nu începe această discuţie cu minciuni.
Eşti o femeie inteligentă.
- Aveţi bani. - De unde ştii asta?
Terminaţi cu teatrul .
şi spuneţi-ne adevărul de data asta. .
Fatima, trebuie să ştim tot ce s-a întâmplat cu voi
de când aţi ajuns.
Spui că aţi lucrat într-un hotel?
- Da. - De ce trăiaţi într-un garaj?
Ne ascundeam.
Vă ascundeaţi?
Şi vrei să spui că fratele tău a fost omorât cu bună ştiinţă?
Glonţul era pentru el?
Pentru că?
Pentru că ştia ceva.
Ce?
- Avea hîrtii. - Ce hârtii?
Hârtii pe care le-a găsit pe mare.
Ce anume s-a întâmplat?
Abdullah a preluat barca.
A fost o luptă cu căpitanul.
Trebuia să avem grijă de noi.
Trebuia să găsim o modalitate să supravieţuim
Ce modalitate?
Nu. Nu vreau să spun.
Bine, am să-ţi spun ceva, Fatima.
Spui că aţi venit prin Turcia.
Da? Unde? Izmir, după bănuiala mea.
Am dreptate? Cunosc Izmir. Ştiu Piaţa Basmane.
Ştiu fiecare magazin din port care vinde bărci gonflabile.
Ştiu de unde poţi cumpăra motoare, benzină,
sau veste de salvare.
Ştiu de unde poţi cumpăra baloane.
Aţi cumpărat baloane?
Pentru păstrarea actelor uscate, da?
Probabil ştiu şi plaja de pe care aţi plecat
şi plaja pe care aţi debarcat.
Care era Lesvos? Chios?
- Samos. - Samos. Ok.
Va trebui să-mi spui ceva ce nu ştiu deja.
Am pornit.
Aşa?
Barca era supraîncărcată. Eram prea mulţi.
Şi eram îngrămădiţi.
- Eram îngrijorată pentru Mona pentru că e... - Pentru că ce?
Abdullah a decis că trebuia să facem ceva.
A fost o luptă.
Căpitanul a fost omorât. Asta e tot ce ştiu.
Cum a fost omorât?
Nu ştiu. N-am văzut.
Fatima, încerc să înţeleg ceva.
Căpitanul avea o armă?
Da, aşa cred.
Şi... cumva,
probabil vrei să spui că Abdullah e posibil
să fi luat arma de la el?
Abdullah s-a apărat.
Avea dreptul ăsta.
A folosit arma?
Şi când am ajuns la Londra, l-au omorât pe Abdullah
pentru că avea hârtiile.
Ştia cine erau contrabandiştii.
Deci ne poţi da numele lor?
Nu pot.
Nu.
Pariez că nu poţi.
Am să vă spun un lucru.
Şi numai unul.
Erau britanici.
Ne spui că aceşti contrabandişti erau britanici?
Puţin probabil.
Aşa e.
Englezii deţin bărcile. Englezii conduc tot.
Totul. Paşapoarte,
treburi, bilete.
- E un serviciu complet. - Bine.
- Ai spus că ai venit din Aleppo? - Da.
Aţi lucrat într-un hotel înainte ca oraşul să fie distrus.
- Cum se numea hotelul? - Baron.
Ştiu Baron. Pe ce stradă e?
Al Mutanabbi.
Nu.
- Mai încearcă. - Cred că am greşit
Da, ai greşit.
Este pe Al Khandaq.
Nu.
Hotelul Baron...
este pe Strada Baron.
Toată povestea ta e o minciună ordinară.
Nu sunteţi sirieni mai mult ca mine.
Puteţi uita de documente.
Te rog! Ştim cu toţii că sirienii se califică automat pentru azil.
Brusc toţi sunt sirieni. Ce sunteţi?
Sunt doar un britanic rasist de nivel mediu, dar ştiu să fac diferenţa.
Sunteţi irakieni jegoşi.
Şi prin urmare, nu aveţi dreptul la azil,
şi dacă credeţi că ne puteţi şantaja
ascunzând informaţii, greşiţi.
N-am încredere în voi.
Nu până nu am documentele.
Permis de rezidenţă, pentru mine şi sora mea.
Nu merge aşa. Informaţia înainte şi ne mai gândim.
Şi nu facem promisiuni.
Apropo's, nu cred povestea ta cu britanicul.
Un traficant de oameni britanic să nu ştim de el?
Şi atunci de ce a fost omorât Abdullah aici?
E o mincinoasă ordinară. Va spune orice.
N-am crezut un cuvânt din tot ce-a spus.
Va spune şi că Arhiepiscopul de Canterbury face excursii de-o zi
de la Aleppo, dacă ea crede că asta îi va aduce viza.
- Toţi sunt la fel. - Cine sunt "ei"?
Ştii foarte bine.
Fratele ei a fost împuşcat
pe stradă deoarece ştia numele traficantului.
Gândeşte-te la asta. Care e problema ta?
- Cine l-a împuşcat? - N-au trecut nici 24 ore!
Sunteţi nişte patetici autentici.
Nu aveţi sânge.
Vreţi să daţi vizele precum confetti.
Nici măcar poliţişti nu sunteţi. Sunteţi asistenţi sociali. Ei ştiu asta.
Vor să vă agaţe.
Vă vor spune exact ce vreţi să auziţi.
Nici măcar nu le ştim numele lor reale.
Pot fi oricine. V-aţi gândit la asta?
Nu facem nicio înţelegere
până nu ne dă identitatea acestui aşa zis contrabandist britanic.
Sau până nu găsim criminalul.
Da. Sună-mă când faceţi asta.
Ţine aici, pari mai isteţ ca ea. Ţinem legătura.
Fă-ne un serviciu amândurora.
Unde eşti?
E ultimul apel pentru cursa de 21:58
West Coast Service către Portul Portsmouth.
Pleacă de la platforma 3.
Ce loc deprimant.
Unde?
Harlsfleet, desigur.
Ce era deprimant la el?
Nu te deranjează?
De ce să mă deranjeze? E curat. E cald. Organizat decent.
Care e problema ta?
Vrei să stea cu tine şi cu Gerald?
Dacă cineva vine în ţara asta şi vrea să-i facă rău,
atunci îi vreau după gratii.
Dar vreau ca cei inocenţi să fie trataţi omeneşte.
Şi tu ştii cum să faci diferenţa, nu?
Nu întotdeauna.
Dar cred că mă pricep mai bine decât prietenul nostru comun, Sam.
Gata.
Noapte bună, la toată lumea.
- Încearcă să nu întârzii. - Nu pot.
- Sau să vii băut - Asta e mai dificil.
Noapte bună.
Desigur, nu putem fi toţi la Operaţiuni Speciale,
- nu-i aşa, Chips? - Ce vrei să spui?
Păi, Operaţiunile Speciale sunt un soi de elite.
Speciale, înţelegeţi.
Nu sunt pentru soldaţii de rând.
Că doar, ce faci la Operaţiuni Speciale
nu prea se numeşte armată, nu?
Pentru că e spionaj.
Spionajul nu înseamnă armată.
E treabă de fete.
Ajunge, Dyson.
E momentul pentru un toast.
Doamnelor şi domnilor,
pentru Regiment.
Pentru Regiment!
Nu. Te rog, te rog, te rog, te rog!
Sandrine.
D-le.
Armata e o structură ierarhică.
Credeţi că nu ştiu asta?
Te pot da afară.
Ştiu
Şi o pot face foarte bine.
Interesant telefon.
Are un singur număr
şi numai unul.
De ce?
Poate ai vrea să te relaxezi.
Dacă m-aş relaxa, pe urmă ce, D-le?
Atunci îţi poţi recupera telefonul.
Ce vrei, D-le?
Cum îţi place?
corvin.predoiu (subtitrări-noi.ro Team)