Oamenii sunt rezistenți.
Cred că așa am fost făcuți.
Avem în ADN puterea de a merge înainte, de a fi puternici.
Dar e mai ușor să faci asta când ai ajutor.
Dă-i drumul de aici.
N-ai voie să dormi aici. Mișcă-te.
Dar câteodată ni se pare că suntem singuri.
Ba câteodată ni se pare că universul
complotează împotriva noastră.
Ne testează să vadă cât putem îndura.
Cum scapi de senzația asta? Cum ieși din situația asta?
Oh, nu!
Stai! Nu! Nu!
Traducere FetitaCareL-aLuatpeNUinBrate based on English version Synced & corrected by -robtor- www.addic7ed.com
911, ce urgență aveți?
Ajutor! Sunt blocat în mașina de gunoi.
Ați rămas în mașina de gunoi?
Nu pot să-mi mișc picioarele! O să mă strivească! Vă rog, repede!
Trimit o mașină de poliție.
Ce-i cu ăsta?
Pe bune? Nu ne aude?
Trebuie să te bagi în fața lui.
Okay.
- Ce naiba faceți? - E cineva blocat înăuntru,
- în compactor. - Imposibil.
A sunat la 911 de acolo.
Nu, chiar e imposibil.
N-am apucat să ridic gunoi.
Poftim, ce?
Ați greșit mașina de gunoi. Asta e goală.
- Care-i faza? - Nu e asta mașina.
Mulțumim. Ține-o tot așa. Faci treabă bună...
Dispeceratul, sunt T-118. Suntem la intersecția Chandler cu Allott.
Am oprit o altă mașină.
Ați localizat mașina de gunoi?
Aici 727-L-30.
Am găsit mașina pe care o căutați.
Intersecția Ventura cu Stern. Pompierii salvatori sunt pe drum.
- E cam la 2 străzi de aici. - Să mergem.
Bine.
Ajutor!
- Oprește! - Ajutor!
Oprește compactorul imediat!
- Oprește compactorul! - Ajutor!
- E cineva înăuntru. - Ce?!
- A adormit în containerul de gunoi. - De unde era să știu
că e cineva în container?
- Nu e vina ta. - Ai dat drumul la compactor?
- Da. - La ce presiune funcționează?
Nu știu. 2,000 PSI? Poate mai mult?
Ar putea strivi și o mașină.
Mamă... Ce viteză are...
Alo? E cineva acolo?
Ne auzi?
Ce pute...
Și lumea zice că noi suntem eroi?
Oh, Hen, stai așa.
O să dureze o veșnicie dacă le luăm la mână.
Hei, Chim, ne dai niște lopeți?
Ce, ți-e frică să nu te murdărești pe mânuțe, Buck?
Hai, să-i dăm drumul!
- Care-i problema ei? - Nu știu.
Dar în locul tău, n-aș sta în calea ei.
Intru și eu.
Așa...
Deci el dormea în tomberon,
- dar are telefon mobil? - Li se dau telefoane.
Prin programul Lifeline.
Să poată ține legătura cu familiile, dacă au.
L-am găsit. Văd un picior!
Dă-ncoace.
Are puls.
Nu vă mișcați. Nu mișcați capul.
Chim, dă-mi un guler și o targă.
- Trebuie să-l scoatem de aici. - Nu pricep.
Cum a supraviețuit la presiunea asta?
Probabil a căzut în spațiul ăsta.
Și l-a protejat scaunul.
Domnule, mă auziți?
Mă auziți? Vă doare ceva când respirați?
Mă doare.
- Nu-mi simt picioarele. - Nu vă faceți griji, okay?
We're gonna get you out of there.
O să fie bine, da?
- Cum vă cheamă? - Sam.
O să fie bine, Sam.
Deci, Carla,
acum e ultima ocazie să-mi spui
dacă nu vrei să lucrezi ore suplimentare.
Mă știi tu pe mine că nu spun adevărul?
Adevărat.
Mulțumesc.
Și eu și Buck suntem în ture de noapte,
și după aia avem o întâlnire la micul dejun.
Și având în vedere
că ultima noastră întâlnire trebuia să fie
când am fost la spital după ea...
Da, distracție plăcută. Oricum aveam nevoie de ore suplimentare.
Okay, bine. Bine.
Sper că la întânirea asta să apuci să-i dai cu ulei
pe bicepși...
Mama.
- Trebuie să plec la muncă. - Mai stai.
- Mama... - Mai stai, te rog.
- Știu. Aș vrea și eu să mai stau. - Mai stai, mai stai.
- Dă-mi drumul, mama. - Te rog.
E okay. Ne vedem dimineață, da?
Ești okay?
- Haide. Haide. - Oh, Doamne.
Vrei... vrei niște gheață?
Sunt bine. Nu...
E din ce în ce mai rău.
Poate...
Poate are doar o criză.
Oh, Doamne.
- Ce...? - E okay.
- Ar trebui să rămân... - Nu. Nu.
- Nu, nu, nu. Du-te. - Nu, că poate...
Du-te la muncă. Du-te la întâlnire. Trăiește-ți tinerețea.
- Okay. - Okay.
Da. Okay.
Oh, Doamne.
Nu te-am invitat la masă
doar ca să-ți iau un hotdog pe care să nu-l mănânci.
Povestește-mi.
De Karen e vorba? I-ai spus?
N-a trebuit să-i spun eu.
Deja știa.
Mi-a arătat și hârtiile.
- Ce, de divorț? - De custodie.
Fosta ne dă în judecată pentru custodie.
Pe ce bază?
Fiindcă ea e mama naturală.
Și a fost nevoită să dea copilul prin constrângere.
Și are vreo șansă?
Am citit despre un caz
în Michigan unde au luat un băiețel de 5 ani
de lânga singura familie pe care a cunoscut-o vreodată,
ca să îl dea tatălui natural.
Șansele nu sunt mari, dar nu sunt nici zero.
Și acum zice că...
că Denny trăiește într-o familie instabilă...
pentru că am înșelat-o pe soția mea.
Cu aceeași femeie blestemată care te dă în judecată pentru custodie?
Mă simt ca și cum aș vrea...
să mă bag în gunoiul ăla prin care tocmai am răscolit
și să las compactorul să mă transforme în... nimic.
O să treci și peste asta.
Eu sunt aici să te ajut.
Dacă ai nevoie de numărul unui avocat bun...
Pentru divorț sau pentru custodie?
Dintre soția mea și fosta,
nu știu cu care mă întâlnesc la tribunal prima.
Recomandarea mea e
să lași divorțul ca ultima opțiune.
E greu, mai ales dacă ai copii.
Tu și Michael... o să divorțați?
A venit timpul.
Nu sunt tristă...
Ba sunt, dar știu că așa e mai bine.
Și sunt entuziasmată să văd ce-mi rezervă viitorul,
să nu mai fiu așa confuză mereu.
Ți-ai găsit pe cineva?
Cum, deja?
Ce? Mai scutește-mă.
Eu încă trăiesc în trecut.
Tu ești liberă. Trebuie să-mi povestești.
Aseară am cunoscut un tip la bar.
Athena Grant s-a lăsat agățată de un străin care a dus-o acasă?
I-am verificat cazierul.
N-am plănuit să plec cu el,
doar că...
Aveam nevoie să mă simt iar femeie.
Și m-am gândit că o să fie...
- o dată și gata. - Dar?
- Se pare c-am făcut impresie bună. - Se anunță runda 2?
Mâine seară, după ce ies din tură.
Am întârziat. Din nou.
Dr. Franks nu se supără.
Pentru că așa, Dr. Franks ne taxează pentru toată ședința,
indiferent că nu o facem pe toată.
Poate că nu merită, okay?
Nu cred că ne ajută cu ceva Dr. Franks.
Pentru că nu-ți dai silința.
Să ce?
Să te maturizezi. Să fii adult.
Ai 18 ani, nu 8. Nu muncești.
- Nu mergi la facultate. - Nu era pentru mine. Okay?
Ai renunțat după un semestru...
nici nu înțeleg cum e posibil...
pentru că n-ai încercat. Niciodată nu-ți dai silința.
Încă nu mi-am dat seama ce vreau să fac în viață.
Cui îi pasă ce vrei tu?
Crezi că eu asta vreau, să muncesc 80 de ore pe săptămână
căutând apartamente de lux și terenuri de milioane?
Nu, chiar nu mi-am dorit asta.
Au!
Mama?
Mama, ești okay?
Mama! Mama, ești okay?!
911, ce urgență aveți?
Sunt la Wilshire Bedford Medical Tower, s-a prabușit liftul.
S-a rupt cablul! Eu sunt bine, dar mama s-a lovit la cap.
Vă rog, trimiteți pe cineva!
Toate lifturile sunt blocate.
Liftul 3 era pe la etajul 14,
și dintr-o dată a căzut ca un bolovan.
- Câți oameni sunt în lift? - Dispeceratul a zis că 2:
mama și fiul ei adolescent. Mama e rănită.
- Unde e liftul acum? - E undeva la subsol.
Și asta e cealaltă problemă.
- E inundat subsolul? - De azi dimineață.
Al treilea incident luna asta. Țevile sunt vechi.
De fiecare dată când se fac lucrări, se sparg.
Și ați înlocuit cablurile la lift după aia?
Că se corodează de la apă.
Vroiam să le înlocuim după ce rezolvam problema cu apa.
Trebuie să intrăm pe sus.
Buck și cu mine o să coborâm cu nacela.
Aduc macaraua.
Eu o să verific să fie curentul oprit la lifturi.
- Unde e casa liftului? - Pe aici.
Mama, crește nivelul apei.
Poți să te miști?
Haide.
- Îmi pare rău, okay? - Nu, e foarte bine.
Nu, am ajuns aici
numai din cauza mea.
Tata a plecat... din cauza mea.
- Nu. - Ai avut dreptate, okay? Sunt un nimeni.
Așa e și îmi pare rău.
- Nu. - Îmi pare rău.
Ascultă-mă. Nu de asta a plecat tatăl tău.
A plecat...
pentru că s-a plictisit.
De mine și de viața noastră
și de orice responsabilitate.
De asta ești așa de supărată pe mine?
Pentru că semăn cu el?
Nu semeni deloc cu el.
Tu semeni cu mine.
- Okay. - Și de asta încerc să te motivez.
- Ascultă-mă. - Okay.
Fiindcă știu... că poți mult mai mult.
E gata, Cap.
Bine, dați-i drumul.
Așa, foarte bine.
- Scumpule. Scumpule. - Hei, ai auzit?
Stați. I-auzi.
- Alo! - Alo?
- Slavă Domnului. - Venim acum.
- Aveți grijă. Coboară frânghia. - Mulțumesc.
Bună.
Îl luați apoi și pe fiul meu, da?
- Da. - Da, vin și eu imediat.
Nu-ți face griji, okay? Vin imediat.
Okay, Bobby.
Haide, acum o ridicăm. Dă-i drumul, Chim.
Haideți pe aici.
Intrați pe aici.
- Așa, prima persoană. - Mulțumesc.
- Urmezi tu. Okay, haide. - Așa.
Auzi, Bobby, ne trebuie încă un ham.
Coboară acum.
Ce naiba s-a-ntâmplat?
Greutatea apei ne împinge în jos.
Bine, atunci ia copilul, și ieși imediat de acolo.
Da, dar nu-ncăpem amândoi.
Îmi trebuie încă un ham.
Bănuiesc că nu faci multe tracțiuni?
Ce?
Așa mă gândeam și eu... Okay.
Trage-l.
Haide, să-l ridicăm. Hai.
Okay, gata?
Te ținem, te ținem.
Așa... așa.
Buck! Buck!
Buck!
Mama?
O să se facă bine?
O să vadă la spital.
Pare o comoție minoră.
Dar va trebui să ai grijă de ea în următoarele zile.
Puteam să și murim...
Am fi murit acolo amândoi, plini de ură și resentiment.
N-aș fi vrut asta.
Dar n-am murit.
Ne-au scos. Suntem liberi, mama.
Nu.
Nu vorbesc de ziua de azi.
Ci de 20-30 de ani împreună,
să stăm așa împreună, până la ultima mea suflare.
Trebuie să te muți.
Dar nu am serviciu, mama...
O să-ți găsești.
Azi ai demonstrat că nu ești un idiot neajutorat.
Okay.
Nu, nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Ține uniforma pe tine.
Păi atunci cum facem?
E o zi fierbinte de iulie.
O zi cu peste 38 de grade.
Mă vezi pe bulevardul La Brea.
Merg cu 130 la oră într-o zonă de 70...
Dai drumul la sirenă, mă tragi pe dreapta,
și vii la geam, te lași în jos.
Ne privim în ochi.
E atât de cald, că trebuie să-ți deschei cămașa.
Vorbești serios?
Ai fumat ceva?
Athena,
o femeie atât de frumoasă ca tine, îmbrăcată și în uniformă de polițist
e...
Sunt un bărbat puternic.
Conduc un department.
Am 50 de oameni care răspund în fața mea...
Dețin controlul.
Deci ce poate fi mai sexy pentru mine...
...decât o femeie atât de puternică încât să mă facă să-mi pierd controlul?
N-am mai făcut asta...
Cel puțin nu în dormitor.
Domnule.
Mă tem că va trebui să vă arestez.
Care e acuzația?
Arătați prea bine.
Va trebui să mă puneți jos.
Că am fost foarte, foarte rău.
Nu vreți să-mi citiți drepturile?
Aveți dreptul să faceți câtă gălăgie vreți.
Ce naiba?!
Acum ne-ai legat pe amândoi de pat.
Credeam că îți place.
Da. Dar cheile sunt la cureaua mea, care e jos!
Fir-ar.
- Okay, okay, okay, okay. - Okay.
Poate reușești să...
Okay. Okay, okay, okay, okay.
Stai puțin.
- Nu? Okay. - Oh. Nu.
Nu, nu... nu pot.
- Stai așa, stai. - Okay, stai puțin.
Okay. Am eu un prieten.
Stă la 2 case de aici. Pot să-i dau un telefon.
Nu, nu, nu. Nici vorbă.
Nu vine nimeni pe care să nu-l cunosc.
Și-atunci cum ne eliberăm?
Suni la 911?
Abby.
- Da. - Linia 2.
Te-a cerut pe tine.
M-a cerut pe mine? Din sistem?
Da. Special pe tine.
Sau mai degrabă au insistat.
911. Aici Abby Clark. Ce urgență aveți?
Bună. Abby, sunt Athena. Mă recunoști?
Da, Athena. Ce mai faci, dna sergent?
Nu. Doar "Athena."
Okay. Athena, care-i faza?
Ești de serviciu?
E un telefon de natură personală.
Am intrat într-o mică încurcătură.
Vreau s-o suni pe Henrietta
și să-i spui să mă sune la numărul ăsta.
Okay. Da... dar n-am...
Ai numărul ei?
Îl am în telefon, dar nu am acces la el în momentul ăsta.
- E okay. I-l cer lui Buck. - Da, bine.
Nu-i spune de ce i-l ceri.
Okay, nu-i spun...
Tu ești okay... A-Athena?
Nu sunt în pericol sau ceva de genul, e doar o situație jenantă.
Okay.
'Thena?
Hen!
- 'Thena? - Hen!
Tu ești?
Ce... naiba?
Hen...
Ai terminat?
Athena, credeam că... nici nu știu ce am crezut.
Și... ai sunat la 911 pentru asta?
911 e singurul număr pe care îl știu pe de rost.
Restul sunt în telefon, și telefonul e acolo,
cu cureaua și cu cheia.
Cheia! Cheia îți trebuie?
M-ai chemat aici ca să mă duc până în partea cealaltă a camerei
să-ți aduc cheia
- de la curea? - N-a vrut să mă lase
- să sun eu pe cineva. - Ce?
Să vină vreun golan de-al tău
și să mă vadă așa?
- Nu știi ce vorbești. - Nu cunosc golani.
Așa, acum să vă... stați să vă...
să vă desfac.
Ți-am zis eu asta?
Pune-o aici, să pot ajunge la ea.
Pe bune?
Suntem bine. Poți să pleci.
Bine așa!
Dă-i drumul, fată.
Să v-aduc astea mai aproape,
poate vreți să faceți nebunii cu pistolul cu electroșocuri mai încolo...
- Pa, Hen. - Doar o secundă...
Vreau să fac un selfie...
Nu, nu. Pleacă odată!
În 0.1 mile, faceți dreapta.
- Bună! - Bună.
Ce-i asta?
Întâlnirea nostră.
- Haide. - Doamne!
- Bună. - Bună.
- Pentru tine. - Doamne... Mulțumesc.
Foarte frumoase.
- Glumești cu mine? - Nu.
Ai mai fost cu balonul?
Nu, dar am avut câteva apeluri
de la oameni care s-au prăbușit cu ele.
Glumesc. E super.
Și avem șampanie și trufe.
- Ce surpriză mi-ai făcut. - Pentru că ești minunată.
Vreau să știi asta în fiecare zi.
Astăzi zburăm.
Super. Super.
Oh, fir-ar. Stai puțin. Scuze.
E mama.
- Iau eu florile. - Da. Mersi.
- Bună, Carla. Ce e? - Bună. Îmi pare rău, scumpo.
- Okay. - Car...
Bine. Iar are o criză.
- Cine ești? - Carla, Carla,
- dă-mi-o la telefon... - Poftim, okay, ascultă.
- Abby? - Ascultă, ascultă.
Vezi? E Abby la telefon.
Mama? Sunt eu, Abby. M-auzi?
De ce mă ții
- Mama? - aici prizonieră?
Cred că vrea să te vadă.
- Să știe că ești aici. - Bine.
Carla, ajung cât de repede pot, okay?
Okay.
E totul okay?
Doamne, îmi pare tare rău. Trebuie să plec.
Dar balonul...
Știu, știu. Dar e vorba de mama...
E un balon, da? Asta nu se poate... reprograma
- ca o rezevare la masă. - Știu.
A avut o noapte grea și...
situația e destul de gravă acum.
- Okay? - Nu, nu-i nimic.
Mulțumesc.
Mersi. Îmi pare rău.
- Pa. - Pa.
Vrei să duci până la muncă?!
Credeam că dimineață ești liber.
Nu trebuia să fii într-un dirijabil sau așa ceva?
Într-un balon cu aer cald. Dar m-a lăsat baltă.
Nu se simțea bine mama ei.
Nasol. Se mai întâmplă.
Mda. Nu știu ce să zic.
Mie îmi place mult de ea.
E foarte deșteaptă.
Când face mișto de mine, nici nu mă face să mă simt prost.
Are banii ei. Sexul e... de vis.
Oh, credeam că doar are păr frumos.
E femeia perfectă.
Dar e a doua săptămână la rând
când pierd ziua mea liberă
fiindcă ea are probleme cu mama ei.
Oamenii sunt ocupați de multe ori
cu alți oameni care depind de ei.
Mda... Mie-mi place de mama ei, da?
Și respect faptul că Abby are grijă de ea.
Dar nu pot să nu mă gândesc că poate...
...poate genul ăsta de relație nu e pentru mine.
Adică o relație adevărată?
Eu am 26 de ani, da?
Aș vrea să mă mai distrez.
Știi ce zic? Nu zic că ar trebui
să sar din pat în pat cu alte fete.
Nu vreau să mai fiu așa.
Dar poate c-ar trebui să-mi găsesc ceva
mai puțin...
adult.
Ceea ce simți când ești cu Abby...
apropierea, intimitatea și încrederea...
astea nu vin fără un preț.
Orice femeie cu experiență a apucat să-și trăiască viața,
și o să aibă un trecut în spate.
Cred că problema ta e că tu încerci
să o scoți din situația asta în care e cu mama ei.
Și asta nu are cum să se întâmple.
Ea are nevoie să o susții în situația asta,
să fii lângă ea.
De ce-a durat atât?
A durat cât a durat, Cecil.
- Mă străduiesc cât pot. - Ești sigur
- că n-ai fost urmărit? - Da, sunt sigur.
Cât de sigur? Winslow. Winslow, cât de sigur?
- Foarte sigur! - Bine. Foarte bine.
Am dat roată de 3 ori. Sunt sigur.
Ai luat... ai luat pâine, Winslow?
Din aia care-mi place mie?
Winslow?
- Cred că mi-am agă... - Nu... Wins...
- Ai grijă. Nu... - ...mi-am agățat haina.
Winslow!
911, ce urgență aveți?
Ajutor, cred că fratele meu a fost strivit.
De unde ne sunați?
Cred că a declanșat una din capcane.
Cum ați spus, capcane?
Doamne, vă rog, grăbiți-vă!
- Buck, adu fierăstrăul. - Da, Cap.
Dispeceratul zicea ceva că ar fi capcane în casă.
Trebuie să spargem ușa.
Poftim.
Încet. Încet.
Ce Dumnezeu..?
N-avem cum să trecem peste asta.
Doar dacă am avea un buldozer în mașină.
1968.
Dă-o-ncoace. Dă-o-ncoace.
Ce e, un tunel?
Sunt duși complet.
Din ăia care adună gunoaie.
Pe unul nu l-am văzut niciodată. Nu iese niciodată din casă.
Celălalt mai iese câteodată,
se furișează prin cartier,
mai iese să ia de mâncare și ziare.
Și dă roată de 3 ori
înainte să intre înapoi în casă.
De parcă i-ar fi frică să nu îl urmărească cineva.
Credeți-mă, nu-l urmărește nimeni.
La fel e și în spate. Cel mai bine ar fi pe fereastră.
N-aș fi atât de sigur. Aveți grijă!
Sunt nebuni! Căpitane, trebuie să vezi asta!
Buck! Buck! Ești bine?
Ești okay?
Buck!
Da. Da, sunt bine.
Ți-am zis. Sunt duși!
Okay, Cecil, căpitanul pompierilor e la telefon.
- Și vrea să vorbească cu tine, okay? - Da.
Da, o-okay. Bine.
Dle căpitan Nash, îl cheamă Cecil. E mai în vârstă. Pare cam instabil.
Probabil va fi nevoie de multă răbdare.
- Sigur. - Dle căpitan Nash, el e Cecil Farrier.
Fratele lui e cel care a rămas blocat.
Cecil, eu sunt Bobby. Sunt în fața casei tale,
și o să te-ajut să-l găsești pe fratele tău.
Trebuie să deschidem o fereastră,
iar tu trebuie să dezactivezi capcanele.
- Nu pot. - De ce?
Sunt orb.
Okay, Cecil, atunci pe unde e mai bine să intrăm în casă?
Prin tunelul din spate,
dar cred că s-a prăbușit.
Deci rămâne doar o variantă: tunelul din față.
Cât are tunelul ăsta?
Poate... 8 metri.
Rămâneți pe dreapta.
Cam pe la jumate, acolo e o capcană.
Dacă o declanșez ce se întâmplă?
Winslow a legat-o la un fierăstrău circular,
să coboare printr-o crăpătură.
V-ar tăia în jumate.
Dacă o dezactivați pe asta, dezactivați toate capcanele.
Vă ghidez eu.
Dar vă rog, grăbiți-vă.
Ce zici, Buck?
Eu m-aș băga... dar nu cred că încap.
Eu aș încăpea.
Cică să vin aici, să ne distrăm, să bem ceva...
Ce-ai zis, Chim?
Mă întristezi, Buck.
Foarte mult.
Haide.
Okay, Cecil, am ajuns la ceas. Ce fac?
E... e setat la ora 12 noaptea?
Da. E setat la ora 12 noaptea.
Atunci... pune-l la 11:11.
S-a făcut.
Ca să se destindă firul de la capcană.
Dar vezi că ceasul poate declanșa alte capcane din casă.
Ești bine?
- Ești okay? - Sunt bine. Sunt bine.
Pun acum ceasul la 11:11.
Așa, încet.
Încet.
Acum e la 11:11!
Gata.
Cecil, mă auzi?
Alo?
- Cecil? - Oh, da, da, da.
Alo?
- Unde, unde? - Doamne...
Unde? Unde ești?
- Ai venit? - Acum. Acum vin.
Bine. Mulțumesc. Mulțumesc. Mulțumesc mult.
Acum ajută-mă să-l găsesc pe fratele meu.
- Okay, te ajut, te ajut. - Da, ajută-mă.
Îți promit că te ajut.
Rămâi aici un moment, okay?
Să fac lumină ca să pot vedea ceva.
- Stai pe loc, da? Nu te mișca. - Okay.
- Doamne ferește...
De când trăiți așa?
Nu știu ce vrei să spui...
Winslow și cu mine... am preluat casa
după ce au murit mama și tata.
Deci, în 1967...
Și-apoi a trebuit s-o projăm, nu?
Am vrut să ne asigurăm că nu fură cineva din ea.
Că e casa noastră.
E casa noastră, trebuia s-o protejăm,
acum n-am cum să mă descurc singur,
trebuie să m-ajuți să-l găsesc.
Nu știu ce faci,
- dar ajută-mă să-l găsesc! - Te ajut. Te ajut.
Îți promit c-o să-l găsim, da?
Dar tu rămâi acolo
și eu mă duc să-l caut, da?
- Okay, da. - Okay.
- Okay. Okay. - Și mă întorc.
- O să mă-ntorc după tine. - Okay. Găsește-l...
Okay. Găsește-l.
Aici! Aici e! Winslow!
O să fie bine.
Nu vă mișcați. Dați-mi geanta!
- E bine fratele meu? - Cecil, e okay.
O să avem grijă de dvs. Nu vă mișcați.
- Okay. - Așa.
Gata? Unu, doi, trei!
Întoarce!
E niște sânge acolo.
Stați să văd despre ce e vorba.
Așa. Avem o fractură deschisă de tibie,
cu osul ieșit prin piele.
Cu decolorarea țesutului sub fractură. Cum e circulația?
Okay, verificăm pulsul dorsalis pedis.
Așa...
- Nu simt nimic. - E posibil să-și piardă piciorul.
Trebuie să-l punem în poziție, ca să se reia circulația.
Okay, Buck, noi doi facem stabilizarea.
Hen, Chim, vedeți-vă de treabă.
Winslow, ne pare rău. Va fi foarte dureros.
Acum țineți-l bine. Hen, la 3.
1, 2, 3!
- Gata. Gata. - Țineți piciorul nemișcat!
Ce-a fost mai greu a trecut. Acum o să vă ducem la spital.
Okay?
- Okay, asigurați-l. - Nu, nu, nu!
Nu pot să plec... Nu pot să plec fără fratele meu!
Sunteți bine. Stați liniștit.
- Okay, sunteți gata? - Da.
Acum vă scoatem.
- O să fie bine, Winslow. - Gata?
1, 2, 3, sus!
- Așa. - Să-mi ia cineva
echipamentul!
- Winslow, e okay. Sunt aici. - Încet, încet, încet.
Bravo, băieți.
- Așa, mai departe. - Nu!
Nu! Nu pot să plec. Nu pot să-l las pe fratele meu.
Sunt aici. Sunt aici, Winslow.
Sunt aici. Lasă-i să aibă grijă de tine.
Nu te părăsesc, Cecil.
Nu trebuie. Nu trebuie să mă părăsești.
Vin cu tine...
- Ești okay, Winslow? - Da.
Ajutați-l pe fratele meu.
E bine. E bine.
Așa, Winslow, acum haide.
- Cecil? - Sunt aici. Sunt aici.
Aici e bine? M-am gândit să încercăm
într-un loc care nu e așa special, că dacă va fi să contramandăm iar,
- să nu te simți prost. - Îmi pare rău.
Aici e foarte bine.
Ce face mama ta?
La fel. Adică mai rău.
Acum abia mai poate să meargă,
și îi e din ce în ce mai greu să mănânce...
Dar cea mai nasoală parte
e asta cu memoria și cu personalitatea.
Boala asta...
nu le distruge cum face cancerul.
Doar le îndepărtează...
Da...
sună... sună groaznic.
Scuze. Știu că e ceva groaznic.
Îmi dau seama că nu asta vrei s-auzi,
fiindcă nici eu nu vreau s-aud asta,
așa cum n-aș vrea nici să trăiesc asta.
- Ba vreau s-aud. - Păi...
Știu că tu cu asta trăiești,
- și vreau să vorbești cu mine. - Știu, dar totuși...
cred că de fapt e un motiv pentru care fac...
singură, știi ce zic?
E greu să pui pe cineva să treacă și el prin asta.
Și n-aș vrea...
N-aș vrea să fac asta cu tine.
Acum te desparți de mine, nu?
Cred că ar fi mai bine... Să te eliberez.
Oricine altcineva, majoritatea oamenilor,
dacă ar trece zi de zi
prin ce treci tu zi de zi,
ar zice că trăiesc într-o cușcă.
Dar tu nu.
Tu găsești un mod să te eliberezi.
Tu găsești un mod să fii tu însăți.
Tu găsești un mod să... trăiești.
Și dacă ăsta e prețul pe care trebuie să-l plătesc
ca să fiu lângă o femeie ca tine, foarte bine, accept
câteva întâlniri anulate, dar în final?
În final merită, și vreau să rămân cu tine.
Nu plec nicăieri.
Și-acum,
vedeta serii.
Rendang de rață.
Arată bine.
Să-nțeleg că fostul tău soț nu era chef
în timpul liber...
Michael e un bucătar foarte bun.
Există bucătari buni, și bucătari buni care fac rendang de rață.
Vreau să te întreb ceva.
Am o casă în Big Sur.
Mă gândeam să mergem acolo în weekend,
facem o excursie, ne plimbăm pe plajă.
Nu.
Nu pot să plec cu tine.
Încă n-am divorțat.
E doar o formalitate.
Nu. Nu e.
Tocmai am ieșit dintr-o căsnicie de 14 ani
cu un bărbat pe care credeam că-l cunosc bine.
Încerc să-mi dau seama cum e să fiu singură la 50 de ani.
Nu vreau să mă implic într-o nouă relație.
Vreau doar sex fără alte implicații.
Nu vreau mese de familie sau ieșiri de weekend.
M-am căsătorit pentru că ceasul meu biologic mi-a dictat asta.
Am rămas căsătorită pentru copii.
Acum divorțez pentru mine.
Nu sunt pregătită pentru asta.
Iar tu...
Tu ești prea bun pentru mine.
Okay.
Să-nțeleg că nu rămâi peste noapte?
Păi...
depinde...
...cât de bună e rața.
Avocatul mi-a zis că n-ar trebui să vorbim.
Și i-ai zis că singurul motiv
pentru care faci toate astea e ca noi două să vorbim?
E și fiul meu.
Eu l-am ținut în burtă, eu l-am născut.
Și totuși nu știai cum să semnezi hârtiile
de adopție mai repede, Eva. Nu e vorba despre Denny aici.
Tu vrei să găsești o cale de a fi din nou cu mine.
Și ce-ar fi rău în asta?
Așa i-am oferi o familie mai bună.
Noi două, împreună.
El are deja o familie.
Știu că doar din cauza lui Diesel
ai rămas cu ea atâția ani.
O cheamă Karen.
Și o iubesc.
Dar te-a păcălit,
cu viața asta tristă la periferie, tu nu ești așa,
dar după ce obțin eu custodia...
Știi că asta n-o să se întâmple niciodată.
Așa că spune-mi...
ce trebuie să facem ca să încetezi cu prostia asta?
Ce, vrei bani?
Nu avem, dar cât n-ar costa, ce vrei?
Pe tine te vreau.
Pe mine m-ai avut, Eva.
M-ai avut.
Te-am iubit.
Aș fi făcut orice pentru tine.
Dar n-a fost destul. Eu n-am fost destul.
Tu ai fantezia asta cu noi două în familia perfectă,
de parcă n-am fi trăit asta deja.
Știu cum va fi.
Eu voi încerca să clădesc ceva pentru noi,
iar tu vei distruge totul, cărămidă cu cărămidă,
și voi rămâne iar singură și părăsită,
fără să știu cum să fac să-mi revin.
Dar am supraviețuit, Eva.
Și n-o să te las să-i faci același lucru și lui Denny.
Stai.
Stai puțin.
Okay, acum n-o să mai fie așa.
M-am schimbat.
Cât am stat închisă... asta m-a schimbat.
Te iubesc.
Tu nu ești capabilă
să ții la altcineva în afară de tine,
și tocmai de asta n-o să te las să te apropii de fiul meu.
Îți promit asta.
Îți promit!
Lupul își roade laba ca să scape.
E logic.
Dacă te reține ceva,
dacă ești încolțit, dacă te simți constrâns,
faci orice ca să schimbi situația,
să te eliberezi, să supraviețuiești.
Dar uneori nu alegem eliberarea.
Câteodată rămânem în situația aia.
Ne descurcăm, ne orientăm din mers.
Capcanele nu sunt la fel pentru toată lumea,
mai ales dacă faci parte dintr-una.
Câteodată ceea ce poate pune la pământ pe oricine altcineva
pe noi ne împinge să mergem mai departe,
ne dă un sens, ne face să fim în control, ne dă un partener de discuții.
Și din când în când,
ceea ce alții cred că ne chinuie
e tocmai ceea ce ne face să ne simțim ca acasă.
Mama?
Mama.
Mama?
Mama?!
Traducere FetitaCareL-aLuatpeNUinBrate based on English version Synced & corrected by -robtor- www.addic7ed.com