Doamnelor, nu vă mai îndopați cu clătite.
Are tati niște vești!
Am reușit să-i obțin lui Ruth un interviu la Lillypads,
cea mai tare școală
din California!
- La Lillypads? - Am aflat că au un loc liber.
Fiul primarului din Malibu a dispărut neașteptat.
Sigur că ne rugăm ca el să se întoarcă,
- dar după perioada de înscrieri. - Oh, Doamne.
Dar nu vă hotărâserăți deja la ce grădiniță merge?
De Triunghiuri zici?
Okay.
Găina.
Am privit în ochi găina.
Știe c-am mâncat un ou la micul dejun...
Ia-o. Ia-o pe ea, că e frumoasă.
Nu cred că-i pasă găinii
- dac-ai mâncat ouă. - Nu!
Într-un fel mi-a plăcut la Triunghiuri.
Și oricum, suntem noi genul Lillypads?
- Da. - Sper că nu. Genul ăsta
de școală privată, cu super concurență, de nota B minus, minus, minus,
minus, minus, minus, minus, minus...
e principalul motiv pentru care am renunțat să mai predau.
Ce s-a-ntâmplat la Banyon Canyon?
Chiar, ce s-a-ntâmplat la Banyon Canyon?
Știți că nu pot să vorbesc despre asta
până nu se termină măcar unul din cele 4 procese.
- Știu, dar... - Gata cu întrebările.
Ia uitați-vă la copilul ăsta superb și ușor influențabil.
Lillypads e viitorul lui Ruth.
Dacă va intra la Lillypads, atunci va intra și la Willows.
Și dacă va intra la Willows, sigur intră apoi la Harvard.
Și dacă intră la Harvard,
e la un pas de Biroul Oval.
Tu nu vrei s-ajungă Ruth președinte?
Sigur că vreau, dar cred că se poate
fără să meargă la niște școli care s-o transforme într-un robot.
Bip, bip, alfabet, bip, bip, numere.
N-ai văzut Star Wars? Roboții sunt foarte utili
- și de multe ori chiar drăguți. - Nu începe iar cu asta.
Din ziua în care s-a născut, ați început să vă certați
despre modul în care va crește.
Îmi pare rău, dar chiar e necesar.
Okay, dac-ar fi fost după ea, Ruth s-ar fi născut
într-o cadă veche pe undeva...
Nu pot să permit ca prostiile astea hippie
să-i strice viitorul lui Ruth.
Copilul ăsta e un geniu.
I se întâmplă des. Lăsați-o un minut.
- O să-și revină. - Da.
Sunt okay! Și-a revenit.
- Oh, Doamne. - Okay, așa...
Traducere FetitaCareL-aLuatpeNUinBrate based on English version Synced & corrected by kinglouisxx <font color=
Ruth! Două secunde
n-am fost atentă la tine și deja te-ai transformat în jucărie de pisici.
Bună, Jess.
- Bună. - Mă duc la bar să scriu.
E prima zi de muncă la ideea asta nouă,
am un plan perfect ca să produc multe pagini.
- Okay. - Așa, deci pe curând.
Pa, Dle. Cap de Diaree.
Auzi, mi-ai luat tu banii, Ruth?
Atunci n-avem ce vorbi.
Tanti Jess, fac pipi.
Ce? Oh, nu. Trebuie să te descurcăm.
Nu cred c-o să reușim...
Găsesc eu o soluție.
Stai, stai, ce-nseamnă asta?
- Bună. - Bună, de ce e copilul meu înfășurat în...
nu contează, se descurcă ea.
Tocmai ne-am întors
de la Lillypads și avem nevoie de ajutorul tău.
Când luam formularele de înscriere
ne-am întâlnit cu supernașpetul/cap de cretă/
fost cel mai bun prieten al meu, Benjamin.
Ați făcut pregătire cu copilul pentru interviul ăsta?
Al nostru are meditator 365 de zile pe an, frate.
Crăciun, Anul Nou, 4 Iulie,
omul e la mâna noastră.
Ce-o să le dea la test?
Să deseneze o față. Să taie un cerc. Să știe culorile. Să îi privească-n ochi.
Scuze, stai puțin.
Scuze, la 3 ani?
Cum ar putea un copil...
Ăla de-acolo e băiatul tău, cel care cântă la piculină?
A, da. Sămânța mea...
A trebuit să stau jos. Moment în care copilul lui Benjamin
a început să-mi facă masaj shiatsu.
Se pare că asta
e încă o chestie pe care o știe.
- Meditatori la grădiniță? - Okay, Jess,
Ruth n-are cum să treacă de interviu
fără un meditator profesionist. Și dacă nu ne gândim la
toată povestea cu Banyon Canyon tu ești cea care ne poate ajuta.
Nu mai fac asta de câțiva ani.
Știu că poate suna ciudat,
dar Lillypads e de vis.
Copiii poartă uniforme, și n-aș vrea să sune ciudat,
- dar arată trăznet. - Sună ciudat.
- Serios. - Așa e, așa e.
Arătau trăznet. Hai, trebuie să plec la muncă,
deci avem vreo șansă
s-o înveți să deseneze o față, să taie un cerc,
să poarte o conversație...
Okay, bine. O fac, pentru Ruth.
- Da. - Dar cu o condiție.
- Sigur. - O facem după regulile mele.
Ce?
O să trebuiască să mă duc să iau chestii de lucru manual, nu?
Ne trebuie fire, sclipici, lipici,
acuarele și 6 tipuri de macaroane.
Asta pentru că mi-e foame.
Pe bune, nu crezi că deja
ai toate astea aici?
Serios...
E timpul de un Martini.
Îmi place Martini.
Eu m-aș întoarce la scris
fiindcă eram într-o pasă de inspirație, dar ia zi,
cum era povestea aia interesantă
despre cum ți-ai luat pantalonii ăia scurți?
I-am cumpărat.
Zi de la început,
de când ți-ai dat seama că-ți trebuie niște pantaloni scurți...
Cum a fost?
Pur și simplu te-ai uitat prin casă și n-aveai pantaloni scurți?
Nu da la degete, frate, sunt scriitor.
Ce faci, mă sperii așa ca un dement?
Eu sunt, Winston.
Scuze, frate, sunt cam nervos.
- Bine, frate. - Lucram la chestia asta
despre Chicago.
Deci e clar c-o să fie tare. Ceva personal.
- Ah, da. - De fapt, n-am nimic.
Și dacă n-am 20 de pagini până azi la ora 3:00,
- O să-mi iau un pumn în față. - De la cine, de la editor?
Nu. De la unul de l-am angajat de pe Craigslist.
Deci l-ai angajat pe unul să-ți dea un pumn în față
dacă nu scrii 20 de pagini?
Da. Nici nu știu cum arată.
Eu ți-aș fi dat un pumn pe gratis.
- Asta e, deja am pe cineva. - Okay.
Acum am o problemă adevărată,
una care nu ține de mine.
- Sunt foarte ocupat. - Deci acum sunt detectiv
și trebuie să depun mărturie la diverse procese.
Dar știi cum mă fâstâcesc când sunt acolo.
Puteți repeta întrebarea?
V-am întrebat dacă doriți să repet întrebarea.
Puteți repeta întrebarea?
Puteți să-i spuneți să repete întrebarea?
- Să începem. - Mulțumesc.
Când eram la Drept, am învățat
că dacă cineva nu se descurcă la proces,
e cel mai probabil din cauză că ascund ceva.
Deci întrebarea mea pentru dvs., domnule detectiv, este:
- ce aveți de ascuns? - Nimic.
- Nimic? - N-am nimic de ascuns.
Poate nu despre cazul acesta, dar poate aveți ceva de ascuns
... despre trecutul dvs.?
Obiectez. Formulați o întrebare.
Retrag. Nu este adevărat, dle. detectiv,
că acesta poate fi rezultatul unei conștiințe încărcate?
N-am de ce să mă simt vinovat.
Doamnelor și domnilor, vi se pare credibil?
Că mie nu.
Întrebarea mea se referă la noaptea de 12 ianuarie.
- Ce, poftim? Nu, nu, nu. Nu, nu. - 2001.
Nick, ăsta e un caz închis și altceva nu discut.
Uite că discutăm chiar acum.
Nu mă masturbam!
Ușurel, Winston.
Ai țipat în gura mare "masturbam."
- Ce faci, frate? - Scuze.
Okay.
Jess, avem 4 ore.
Ce fac?
Ce... ce fac?!
Facem exerciții de respirație.
Oh. Oh, okay, oh,
bine, super, minunat.
Deci o înveți pe Ruth singurul lucru pe care
știe să-l facă și singură de când s-a născut.
Vrei să chemi un alt prieten de-al vostru care e profesor,
să-ți pregătească el copilul pe gratis?
Așa credeam și eu.
Așa că ține-ți pliscul.
Uite, e Șoseta Fericită.
- Bună, Șosetă Fericită. - Bună.
Vezi, Schmidt?
Nu tăiem cercuri; noi suntem cercuri.
Corect. Sigur.
Ruth nu știe să taie cu foarfeca, dar acum a învățat
să se învârtă ca un ciudat la un concert Phish.
Okay, acum trageți un pui de somn...
Nu tragem un pui de somn, explorăm creierul.
De fapt, nu.
Ruth trage un pui de somn.
Okay, gata, e destul, Jess.
Tu o trimiți pe Ruth direct la Triunghiuri. Auzi?
Se aud găinile din curtea școlii.
Și... o ciugulesc pe Ruth.
De data asta, o ciugulesc de ochi.
Îmi trebuie ochii pentru televizor.
Scumpa mea, tu nu-ți face griji, okay?
Se ocupă tati de acum.
Dar n-avem mult timp, hai să facem un arici.
- Nu. Ce arici... - ARICI e un acronim.
A: Acționează. R: Repetă asta.
I: Imită tot ce ai făcut bine.
C: Continuă să faci asta.
I: Începe să-ți trăiești restul vieții.
ARICI, ARICI, ARICI.
De fapt e un acrostih.
Super tare, Jess.
Da. M-ai făcut... ARICI.
Din nou.
Roșu, galben, portocaliu, verde.
Așa se câștigă un ban în America.
Nu e copilul tău, nu e copilul tău...
Okay, Ruth, mai repetăm culorile încă o dată și apoi
trecem la ceva ce se cheamă
"Numește numerele corect și tati îți va da
un animal de pluș."
Să-ncepem.
Roșu, galben, portocaliu, Denise.
- Da. - Scuză-mă...
La verde i-ai zis "Denise"?
Da. Așa o cheamă pe culoarea aia, Denise.
Sper că ești mulțumită. Peste o oră e interviul,
și verdele se cheamă Denise.
Verdele se cheamă cum vrea ea.
Verdele se cheamă cum vreau eu.
Verdele poate fi Denise
sau Juanita sau Jerry.
Tocmai mi-am dat seama...
- ...pentru mine, verdele e Jerry. - Pentru mine verdele nu e Jerry.
Acum te cerți cu tanti Jess?
Oh, nu, nu, nu. Doar povestim.
A fost odată ca niciodată un iepuraș pufos
care a hotărât că toate culorile n-au nevoie de nume,
și că orice se poate numi oricum,
iar lumea s-a transformat în haos.
Dar iepurașul era fericit, fiindcă nu era obligat
- să folosească denumiri date de altcineva. - Da, dar iepurașul cel pufos
nu era tocmai în măsură să hotărască el ce și cum, nu?
Fiindcă el lucrase la o școală unde în loc de note,
se dădeau curcubee.
Nu cred că e corect să vorbești despre trecutul iepurașului
pe plantația de varză. Dar ideea e așa:
eu știu cum e la școlile private, tot sistemul e corupt.
Zise chiar iepurașul cel pufos.
Până când fermierul evreu îl stârpi cu lopata.
Tot sistemul e corupt.
- Ce se-ntâmplă? - Prietena ta
- nu ne vrea la Washington. - De ce nu te-ai căsătorit cu Shivrang?
Ruth, aia e cafea?
- Dap. - Okay, e un copil aici.
O duc în dormitor
să se uite la faze amuzante de la știri.
Nu știu de ce îi plac atât de mult.
Și-au ratat șansa!
Okay. Haide, să mergem.
Pa, scumpa mea.
Vorbim mai încolo.
Pa, Ruth. Bravo.
Verde e verde.
- Tu ai făcut asta. Tu ai făcut asta. - Tu ai făcut asta. Tu ai făcut asta.
- Tu ai făcut asta. - Tu ai făcut asta.
Tot despre asta vorbim?
Când o să trecem la altceva?
Când recunoașteți, dle. detectiv.
N-am ce să recunosc.
Parcă mai aveai de scris 11 pagini,
ca să nu-ți iei una-n față?
Răspundeți la întrebare!
Este adevărat sau nu că dovezile vorbesc de la sine?
Vreți să vă aduc aminte?
Nu te-am sunat să-ți spun că vin.
M-am gândit c-o să fie distractiv să-ți fac o supriză la facultate.
Și a fost distractiv.
Ar fi trebuit să fie...
- Un bărbat în fața unui computer... - Nu...
Mă uitam pe contul de EarthLink.
Fără pantaloni.
Știi că mi se încing picioarele!
Și cu niște șervețele lângă tine.
Erau ale lui Doug.
Și cu o loțiune lângă. Și cu o șosetă.
Am coatele uscate. Și piciorul stâng rece.
De ce trebuie să mă explic?
Tu acum ar trebui să scrii.
Știi ce mi-am dat seama?
Ești un tergiversator.
Zise pro-masturbatorul.
Mereu tergiversezi
când e ceva important pentru tine.
Și știi de unde știu?
12 ianuarie 2001.
- Naiba să te ia! - Ai condus 8 ore
dintr-un capăt în altul al țării ca să vii să mă vezi la facultate,
să mă-ntrebi dac-am văzut Aventuri la firul ierbii.
În weekend-ul de dinainte de parțiale.
Al naibii să fii!
♪ Un examen important, da ♪
Concentrează-te.
Oh, acum trebuie să-l ridic.
A trecut ceva timp, nu?
Trebuia să apreciezi faptul că prietenul tău a bătut
atâta drum ca să te vadă.
Ești un tergiversator.
Știi de ce îți place să tergiversezi? Îți spun eu de ce.
Dar nu m-ai lăsat să răspund.
Cum să răspund
dacă nu sunt lăsat?
- Bine. Răspunde. - E o întrebare neclară.
Nu e deloc neclară. De ce îți place să tergiversezi?
- Nu știu. - Nick, îți place să tergiversezi
când e vorba de ceva important pentru că în sinea ta
crezi că nu ești în stare să rezolvi problema respectivă.
Asta-i cea mai mare prostie pe care...
Și... poate că e adevărat,
pentru că parcă asta simt când...
Continuă, ești pe drumul cel bun.
Și când ai ocazia să scrii ceva
care să fie inspirat din viața ta,
mai întâi te blochezi.
Știi de unde știu?
Pentru că ești cel mai bun prieten al meu.
Deci sper ca azi să-ți iei un pumn în față.
Chiar sper.
Și poate atunci o să-ți dai seama
că poți face orice îți pui în gând.
Tu te-ai masturbat.
Pe cuvânt, Nick.
Dacă nu m-ar fi dat afară de pe Craigslist...
Schmidt, nu arăți prea bine.
Ține minte, ai apărut pe lume acum 3 ani.
Oh, Doamne. Copilul ăla citește Jonathan Franzen?
Parcă suntem la Luvru.
Un copil la baie dă tuturor bomboane mentolate.
Atunci de ce ai venit? Ca să-ți vezi rezultatul
- muncii tale de hippiot? - Nu. Am venit pentru Ruth.
Și în semn de protest mut
împotriva instituțiilor de genul ăsta.
Dar e mai scurt dacă zici "pentru Ruth."
- Ești foarte ciudată. - Purtați-vă frumos. Da?
Au început să ne evalueze încă de când am parcat.
- Xiawuhao. - Ce?
Înseamnă "bună ziua" în limba Mandarină.
Un amuse-bouche pentru evaluatori.
Și am adus și niște amuse-bouche.
Crostini cu burrata și roșii.
Delicios, nu, Schmidt?
Dispari, Benjamin. Nu mă sperii eu de burrata ta.
- Aș zice că da. - Pe mine cam da...
Ruth, tu ignoră-i. O să te descurci foarte bine, okay?
Te simți bine?
Miau.
Ha! A zis "miau."
Okay. Copii,
acum mergeți înăuntru.
Părinții pot privi prin geamul acesta cu oglindă,
un cadou foarte generos din partea unei familii
mult prea inflente ca să o numim.
E Tate Donovan.
- Așa. Haide.
- Haide. - Okay, ești gata, scumpo?
Ține minte tot ce am vorbit.
ROGVAIV. Roșu, oranj, galben...
Schmidt, știe. Okay? O să te descurci foarte bine.
Îi faci praf, nu-i așa, Ruth?
Ruth o să facă ce vrea ea.
- Oh, Doamne... - Okay.
- Numele dvs., domnule. - Deci...
Numele meu e Winston Pantaloni.
Winston Purtam Pantaloni.
Băga-mi-aș. Scuze că am înjurat...
N-am vrut... era... știu cum mă cheamă.
Să se... să se consemneze.
Când scrieți acolo. Și...
Eu sunt detectiv Pantaloni.
Sunteți okay, domnule?
Ha. Sunt... da, domnule, îmi cer scuze...
Îmi transpiră jumătatea de jos.
Aș vrea să solicit un șervețel.
Doamnelor și domnilor jurați,
dacă are cineva un șervețel,
aș dori să primesc respectivul șervețel pentru a-mi tampona partea de jos.
Onorată instanță, pot solicita o pauză?
Haide, Miller, dă drumul la magie.
Haide. Să-ncepem. Hai.
"Nick Miller crescuse în Chicago.
"Provenea dintr-o familie. Și îl ura pe Winston.
"Winston era foarte enervant.
În multe privințe, Winston încă era enervant, dar..."
Trebuie să scriu despre mine!
Prostu' naibii de Winston...
Am pus-o, am doar 6 pagini. Cât e ceasul?
Mmm... 3:01.
3:01. Am pus-o.
Tu erai.
Craigslist, fraiere!
Tu ai fost.
Uau, Stuart chiar se pricepe la proporțiile feței.
A făcut și genele și sprâncene expresive.
Chiar trebuie să ne povestești?
Ideea cu geamul ăsta din plexiglass era că putem auzi și singuri.
Oh, acum trebuie să taie cercurile.
Dra Carly i-a dat foarfeca lui Ruth.
Ruth a luat foarfeca.
Ruth începe să taie cu foarfeca.
Nu-mi zice ce face.
De fapt știi ce? Zi-mi. Nu-mi zice!
Lasă, hai să plecăm.
Ruth S.
Cercul tău e perfect.
- Știam eu. - Vreau să-i cumpăr ceva.
Vreau să-i cumpăr o grămadă de chestii.
Suge-o, Benjamin! Amuză-te acum la bouche!
Dar dacă nu e un cerc, dra. Carly?
- Nu! - Dacă e o lună
care e tristă fiindcă acum e zi?
Ce întorsătură de rahat.
Ruth S, ai o imaginație extraordinară.
Primești 3 mormoloci.
- 3 mormoloci! - 3 nenorociți de mormoloci!
Ascultați-mă.
Știți cum a obținut cei 3 mormoloci?
Prostiile tale hippioate.
Dar n-ar fi reușit
să taie cercul acela perfect
fără ambiția ta pentru excelență.
Oare e posibil ca după toată cearta noastră,
împreună să formăm părintele perfect?
- Tu ești dulce. - Tu ești acid.
Nu vă supărați, EU am purtat-o în pântece, nesimțiților.
Nu. Nu, Stuart!
Ăla e un oval!
Oh, ce să vezi...
Ce-i asta?
Nu te mai iubesc!
Ovalul e pentru pierzători.
Bună. Acum numele tău e Denise.
Ce? Ba nu, nu e, copilul lui Schmidt.
Piculină! Piculină!
Da, te-am auzit.
Prea multă presiune. E doar un copil, Denise.
- Oh, mamă... - De ce le zice tuturor Denise?
Tot sistemul e corupt. Miau!
Au blocat ușa cu piculina.
Miau!
Schmidt-Stain! Ajută-mă!
Oh, Doamne.
Ți-ai pierdut încrederea?
Nick, ce cauți aici?
Am venit să-ți mulțumesc. Am luat un pumn în față,
și m-am eliberat.
Fii atent, frate. 20 de pagini.
Și sunt bune. O parte din ele sunt bune.
5 pagini sunt bune.
- Îmi place titlul. - Sunt mândru de tine.
Fără tine n-aș fi reușit.
- Hai, lasă... - Pe bune.
Tu mă motivezi, mereu ai făcut-o.
Nu știu cine aș fi ajuns dacă nu te cunoșteam.
- Chicago, frate. - Chicago.
Bate palma, frate. Chicago.
- Hai să-l vedem pe Bean. - Ce?
Nu știu. Nu știu de ce-am zis asta.
- Winston, venisem să-ți dau un pumn. - Okay.
Să-ți dau pumnul adevărului în biluțele vinovate.
Okay? O să-ți dau una tare la bile.
- Okay. - De când lucrezi la cazul ăsta?
De mult, frate. Luni de zile.
Cunoaște cineva cazul mai bine ca tine?
Nimeni.
Și atunci de ce nu ai încredere în tine ca martor?
Problema ta e că încă te mai vezi
ca băiețelul ăla de 10 ani
care a leșinat prima dată când s-a dat cu rolele.
Ai ajuns direct în Lacul Michigan.
Și asta m-a trezit.
Dar nu mai ești băiețelul ăla.
Acum ești detectiv.
Căsătorit cu iubirea vieții tale.
Cu un copil pe drum.
Eliberează-te, Winston.
Vă întreb pentru ultima dată.
V-ați masturbat sau nu?
Nu. M-am. Masturbat.
- Fir-ar să fie, dle. detectiv. - N-am făcut-o.
Dle. detectiv?
Dar ați intenționat să vă produceți plăcere?
Da.
_
Niiiick!
Intenția a existat, frate.
Știi cum e să fii
adolescent în Chicago, frate.
Oh, da.
Acum gata.
Mă simt mai bine.
- Normal că da. - Mă simt mult mai bine.
Vino-ncoace, frate. Chicago.
- Chicago. - Chicago.
Dle. detectiv, pauza e gata. Vă așteptăm.
Am vrut să îmi produc plăcere,
și el m-a ajutat.
- Te-ai descurcat singur. - Oh, nu, m-ai ajutat și tu.
Nu, te-ai descurcat singur.
Okay, m-am descurcat singur.
- Chicago. - Chicago.
Sper că au reușit cei de la ambulanță să scoată piculina
- din dra. Carly. - Oh, mă îndoiesc.
Doctorul de la spital a zis
că Benjamin va rămâne cu un rânjet permanent.
Ca Joker.
Îmi pare rău. E vina mea.
Nu sunt pregătită
pentru lumea școlilor private.
Nu trebuia să-mi cereți ajutorul.
- Nu, e okay. - A fost mai mult vina mea.
Aveți un copil foarte tare.
E și nebunatică și puternică,
și va deveni exact cine vrea,
indiferent de ce vom spune noi.
Ruth o să facă ce vrea ea.
Trebuie doar s-o lăsăm.
Ruth, scumpo.
TU la ce școală vrei să mergi?
Băiatul ăla o mângâie pe Ruth ca pe-o pisică.
Pare că ei îi place.
- Mai fă-mi! - Găină! Hei, tu. Da. Găina.
Noi doi o să fim prieteni.
- Bună. - Ați venit!
Da, vroiam să vedem școala cea nouă a lui Ruth.
E cam dubioasă.
Tati, hai să bem apă din furtunul de grădină.
Okay,
dacă eu trebuie să pun gura pe furtunul ăla,
toată lumea trebuie... haideți.
Eu nu vreau.
- Haide. - Dar nu vreau.
- Haide, tati, bea. - Bună, dle. Triunghiuri.
Stați să beau și eu.
Așa! Ia toți microbii.
- Hai că beau. - Bea!
- Bea, Schmidty. - Acum...
Acum beau.
- Da! - Așa.
Apa de la Triunghiuri e apă de găini!
Traducere FetitaCareL-aLuatpeNUinBrate based on English version Synced & corrected by kinglouisxx <font color=