Anterior în "New Amsterdam" Distracţie, da?
- Prieteni. - Prieteni.
Singurul lucru care m-a reţinut
a fost această voce din capul meu.
Şi Martin... tu eşti vocea.
Vreau să-mi extind orizonturile şi să aflu
cu cine mă conectez, unde e locul meu.
Am simţit ceva.
Sunt sobră, cui îi pasă?
M-ai minţit tot acest timp.
- Unde pleci? - Să mă droghez.
Nici măcar nu ştiu unde stai.
Poţi să mă anunţi că n-ai murit?
Cred că eşti bipolar.
Bipolar?
La o parte!
Trebuie să mă laşi să te ajut.
Ce a făcut, fiule?
- Uşurel, Floyd! - Calm.
Te rog, Floyd!
{an8} NEW AMSTERDAM Sezonul 5, Episodul 8 " Toată lumea e o scenă "
Haide, Iggy, zdrobeşte-o.
Ridic-o! Haide!
{an8} corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Haide.
Haide!
Asta e!
Da.
Dumnezeule. Vibrez?
Sunt doar endorfinele.
Acum dacă vomiţi, înseamnă că o faci corect.
Frumos.
Frate, lucrez de cât, de două săptămâni?
Simt că am făcut haltere toată viaţa.
Bun venit la malaxor, dragule.
- Bine. - Hai, frate.
Da, simt că m-am deschis.
Mă simt viu.
Că totul e diferit. Eu sunt diferit.
- Da. - Şi cel mai nebunesc lucru este că
nu e nimeni să vadă asta.
Cei mai mulţi oameni sunt prinşi cu treburile lor.
Pur şi simplu nu văd ce trebuie.
Nu te chinui.
- Da, poate ai dreptate. - Am.
Bună discuţie,
dar aceste antrenamente nu se fac singure.
- Bine, bine. - Dă-i drumul, Iggy.
Începem. Haide.
Sunt sobră de 3 ani şi 7 luni.
Şi...
am fost cât pe ce să distrug asta.
Am făcut o prostie.
M-am mutat cu sora mea,
care e şi ea dependentă.
Da, mi-am spus că o pot ajuta.
Că voi fi eroină.
Dar n-am făcut decât să mă rănesc.
Am încetat să merg la întâlniri.
Am încetat să-mi sun sponsorul.
Ea a devenit dependența mea.
Vă mulţumesc.
Sunt Lauren, şi sunt o dependentă.
Am o italiană medie pentru tine,
puţină spumă.
Preferata mea...
Pentru mine?
Un red eye mare.
Preferata mea. Da.
Ştii tu, minţile luminate...
- Gândesc la fel. - Noroc.
Îmi pare rău că te iau de dimineaţă. Mă simt vinovat că te plictisesc cu asta.
Măcar nu ne ia somnul.
Da, corect.
Mă bucur să fiu aici.
Şi eu.
Bine. ... Da.
În regulă.
Aş vrea să încep această sesiune
de unde am rămas săptămâna trecută, bine?
Ai vorbit despre faptul că ai sentimente
de goliciune şi depresie amorţitoare a creierului.
Au dispărut.
Au dispărut?
Da.
Asta e o schimbare majoră faţă de ce ai descris săptămâna trecută
când ai spus "sunt pe marginea unei stânci
privind la neantul nesfârşit."
Nicio margine, nicio stâncă, respir aer curat.
Ce moment bun să fiu în viaţă, nu-i aşa, Dr. Frome?
Da, aşa cred.
Mă bucur că exerciţiile CBT funcţionează.
A, nu, scuze.
N-am făcut exerciţiile alea.
Bine, şi ce-ai făcut?
Ce s-a întâmplat?
Am vorbit în sfârşit cu mama.
A aflat ce simt.
Şi-a recunoscut chiar şi greşelile.
Asta e mama ta răposată?
Da.
- Cum? - M-a ajutat Solomon.
Nu avem niciun Dr. Solomon aici.
A, nu, el... lucrează aici.
Doar că... nu e doctor.
Aşteaptă puţin.
Vorbeşti de Solomon, omul de servici?
Da.
E mediu.
Zici?
Ce dracu s-a întâmplat?
Concurs de frumuseţe.
S-a prăbuşit scena.
Bine, s-o ducem în separeul 30.
Chemaţi ortopedicii.
Aţi ajuns în cel mai bun loc posibil.
Vei fi ca nouă cât ai zice peşte,
la fel şi concurentele tale.
Porsha Grux, 16 ani, fractură de claviculă.
Bine, Walsh, s-o ducem în separeul 23.
- Imediat. - Scena concursului Miss Adolescență
poate s-a prăbuşit,
dar nu voi permite să ne distrugă spiritele.
Nichelle Bartley, 17 ani,
traumatism cranian de la căderea scenei.
Conştientă cu sângerare severă.
Casey, cheamă ajutoare.
Anna, te vei face bine.
Mai cu viaţă, oameni buni!
Să ne mişcăm! Haideţi!
Rezistă, Candace.
O să te faci bine.
- Unde mă vrei? - Aici.
Traumatism cranian, sângerare masivă.
Turan, să ne ocupăm de fata în rochie cu paiete.
Haide.
Ce avem?
Fractură compusă la tibia dreaptă.
Da, rezervă sala de operaţii.
Va avea nevoie de fixare internă. Şi cheamă anestezia.
Bine, vom avea grijă de tine.
Alexa.
Eşti o luptătoare.
Ăştia sunt doctori de talie mondială.
Capul sus, bine?
Bună fată.
Candace.
E bunica ta?
Asta e Marvela, animatoarea concursului.
E bunica tuturor.
Ştii unde eşti?
La spital?
O să mor?
Nu. Încearcă să te calmezi.
Sângerarea nu se opreşte.
Mai multă presiune.
Inspiră. Respiră.
Totul este în regulă.
Te vei face bine, Nichelle, promit.
Merci, Marvela.
Trebuie să-i facem analiză sanguină.
Bine.
Ar trebui să se vindece bine.
Or să mă prindă.
Stai... cine?
Ei. CIA.
Da, ei nu sunt de la CIA.
M-au spionat cu maşina lor.
Opriţi-i.
Bine.
Vom face imediat asta, bine?
Bine, să-i facem şi o tomografie.
Orice se întâmplă cu ea,
nu e provocat de prăbuşirea scenei.
Da.
Doamnelor. Am vorbit cu voi şi astăzi
şi în zile mai bune.
Şi ştiţi ce am văzut?
Caracterul care nu va renunţa.
Aşa că fiţi cu moralul sus pentru că spectacolul trebuie să...
- Aduceţi o targă. - I-am prins capul.
Am nevoie de ajutor aici!
- Ne ocupăm. - Oxigen şi trusa de prim ajutor.
Eşti director medical aici?
Unicul.
- Cu ce te pot... - Chiar crezi că puteţi scăpa
cu asta?
Să furaţi casa mamei.
Aşteaptă, aşteaptă.
Este... despre facturi sau plăți?
Nu, era în testamentul ei.
Spui că mama ta şi-a lăsat casa acestui spital?
Casa noastră.
A fost manipulată să facă asta, de tine şi de prietenii tăi lacomi.
A fost păcălită s-o doneze degeaba.
Am venit s-o recuperez.
Pentru că ştiu că ardeai de nerăbdare s-o vezi, de asta.
Am mai rezervat şi o masă
la Le Bernardin înainte de spectacol.
Orice pentru tine, draga mea.
Te iau la 6:00?
Pa-pa.
Ce e, prietene?
Am o întrebare.
Îţi aminteşti de o pacientă Joanne Danova?
Joanne, da.
Ce dulceaţă.
Am pierdut-o, mai bine zis.
Dar din fericire, am primit casa, aşa că am înscris.
Ce pot să spun, suntem buni în ceea ce facem.
Da, şi ce anume... i-aţi spus?
Nu e aşa, Dr. Goodwin.
Ce facem necesită timp şi fineţe.
Începe cu o corespondență politicoasă...
poate nişte "La mulţi ani" personalizate din partea noastră,
sau "sărbători fericite."
Şi odată ce s-a făcut contactul,
ne dezvoltăm relaţia.
O dezvoltaţi?
Cum?
Am contacte cu fiecare administrator de clădiri din oraş,
legături cu casele de pe Broadway,
şi primesc preţuri bune de la un florar de pe Strada 2
pentru că New Amsterdam
i-a reparat genunchiul acum câtva ani.
Dar... tu... ne prăduieşti pacienţii.
Cum să...
asta e jignitor, Dr. Goodwin.
Da. Ai băut şi ai cinat cu Joanne Danova
până ai convins aceasta sărmană femeie
să ne doneze nouă casa familiei
în loc s-o doneze familiei sale.
şi unde era familia lui Joanne
în ultimele ei luni?
Cine a fost acolo să-i ducă un scaun cu rotile
când n-a mai putut merge?
Noi.
Cine a fost acolo să se asigure că ultima ei zi de naştere a fost specială?
Noi.
Cine a fost lângă patul ei ţinând-o de mână
când şi-a dat duhul?
Pont... n-a fost familia ei.
Fiecare spital are departamente ca ăsta.
Al nostru se întâmplă să fie cel mai bun din branşă.
Dezvolt în prezent relaţii
cu alţi 30 pacienţi.
Eu şi echipa mea umplem golurile din vieţile oamenilor
pe care propriile lor familii îi neglijează.
Acum te întreb eu pe tine, asta înseamnă că-i prăduim,
sau să furnizăm un serviciu necesar?
Dacă vrei să mă scuzi.
Dnă. Albans, ai primit florile mele?
Da.
Mă bucur mult, draga mea.
Hei.
Scuză-mă, Solomon.
Dr. Frome.
E despre noul dezinfectant?
Aromă de primăvară. Prea aromat?
Nu e despre dezinfectant.
Bine de ştiut.
Da, e despre un pacient care a venit la mine
cu ceva oarecum îngrijorător.
Mi-a spus că el crede că
tu l-ai conectat cu o rudă decedată.
Da, aşa am făcut.
Suferea mult,
dar mă bucur că i-am adus puţină alinare.
Da. Uite ce, Solomon, mă bucur
că văd un semn de bunăvoinţă din partea ta,
dar... ăsta e un fel de interacţiune
care interferează cu tratamentele pacienţilor.
- Nu e bine. - Nu e aşa.
Ajut.
Vedeţi Dvs... eu le aduc claritate.
Când vin aceste mesaje, sunt obligat să le rostesc.
Onorez dorinţele sufletului.
Bine, uite, ai fost fantastic aici.
Primele câteva săptămâni au fost ideale.
Da, orice pretinzi că faci sau că eşti,
nu poţi face aici.
O poţi face acasă în timpul tău,
dar nu aici, nu cu aceşti oameni vulnerabili.
Înţelegi?
Aveţi cuvântul meu, Dr. Frome.
- Da? - Da.
- Nu se va repeta. - Bine, perfect.
Mulţumesc. Mai vorbim.
Nu văd niciun hematom în creierul ei.
Să mergem mai departe să trecem la piept.
Trebuie să ne asigurăm că nu obturează nimic
zona inferioară.
Când am lucrat la primul concurs de frumuseţe în 1989,
m-a lovit ceva.
- Ştii ce anume? - Nu, doamnă.
Anunţarea concurentelor e ca la doctor.
Ca la doctor?
Să nu crezi că nu-ţi aud scepticismul
în ciuda faptul că sunt înfăşurată în această gogoaşă de titan.
Da sau nu? Practic slujba ta
e să-i faci pe oameni să se simtă mai bine.
- Da. - La mine e la fel.
Tu ai tomografe, RMN-uri, bisturie.
Astea sunt uneltele tale.
Eu am instrumentul meu.
Da, şi care e ăla?
Vocea de aur, dragule.
Am făcut spectacole, roast-uri.
Dar concursurile de frumuseţe sunt sufletul meu.
Bine, coroniţele sunt false.
Asta e pentru public. Dar pentru fete,
existe burse adevărate, burse bune.
La repetiţii, lucrez cu ele.
Văd ce anume le face să strălucească.
Viaţa e o mare escapadă, nu?
Le ajut să capete încredere s-o ia la drum.
Asta e o costă ruptă.
Îi perforează inima. Rezervă sala de operaţii.
Se poate rupe în orice clipă.
Dnă. Cole.
Bună, sunt Dr. Bloom.
Putem vorbi puţin?
Da.
Ce se întâmplă cu fata mea?
A fost lovită de ceva?
Are comoţie cerebrală?
Tomografia fiicei Dvs. a ieşit bine,
şi asta înseamnă că nu are nicio problemă la cap.
Atunci ce e?
Toxicologia arată că a făcut supradoză
cu o substanţă numită THC.
THC? Asta nu e...
Ingredientul psiho activ din marijuana.
Îmi pare foarte rău că a trebuit să aflaţi aşa,
dar copiii de vârsta lui Kearston,
încep să fie curioşi despre droguri.
Dar nu poţi face supradoză cu marijuana.
Ştiu că sună nebuneşte,
dar se întâmplă des zilele astea.
Cu toate felurile
în care este consumată marijuana,
e foarte dificil să ştii cu ce a fost altoită.
Dar eu ştiu.
Cum?
Eu i-o cumpăr.
Bine, veşti bune, Nichelle.
Am reuşit să-ţi eliminăm cheagul de sânge,
iar această transfuzie te va ajuta să te simţi mai bine cât de curând.
E posibil să simţi nişte frisoane,
dar n-ai de ce să-ţi faci griji.
Atunci mă pot întoarce la concurs.
Dna. Marvela spune mereu că spectacolul trebuie să continue.
De cât timp concurezi?
De la 9 ani.
Trebuie să-ţi fi ocupat mult timp.
E mult de muncă, dar îmi place.
Pare cam multă presiune pentru cineva de vârsta ta.
Aşa cred, dar concursurile se merită.
Te stresează vreodată...
faptul că trebuie să arăţi într-un anume fel,
că trebuie să ai un corp anume?
De ce mă întrebaţi asta?
Voi fi directă cu tine.
Mă uit la paloarea pielii tale,
la sângerarea excesivă, şi cât de slabă eşti.
Trombocitele tale sunt extrem de scăzute.
Şi toate astea sunt semne ale unei tulburări alimentare,
cel mai probabil anorexie.
Nu am nicio tulburare alimentară.
Nu sunt anorexică.
Auzi, observi ceva diferit la mine?
Pantofii?
Nu.
Te-ai tuns?
- E ceva diferit? - Nu contează, nu contează.
Vorbim mai târziu.
Gia.
Bună, ce este?
S-a întâmplat ceva în grup?
Am vorbit cu Bryan, Dr. Frome.
Nu mai suferă.
Cu adevărat este într-un loc mai bun.
Bryan, soţul tău decedat?
Da.
Totul mulţumită lui Solomon.
Solomon.
Ai avut dreptate, Warren.
Un angajat din acest spital a petrecut mult timp cu mama ta
în ultimele ei luni.
Şi în acest timp,
a decis în deplinătatea facultăţilor mintale
să-şi doneze casa spitalului.
Cum e permis aşa ceva?
Ştiu că e frustrant,
şi tot ce pot spune este că...
în toate aceste luni, ori de câte ori mama ta a avut nevoie de ceva
sau de cineva, biroul de moşteniri...
a fost acolo pentru ea.
Întrucât cred că... nu era nimeni.
Ştii ce sunt astea, Dr. Goodwin?
Ştiu.
Am fost detaşat ultimii 2 ani.
Am fost în locuri în care nici nu-ţi poţi imagina,
în locuri din care nu mai speri să te întorci acasă.
- Scuze... - Şi crede-mă
că am vrut să fiu acolo pentru mama.
Doar că nu s-a putut.
Aşa că am făcut tot ce-am putut.
I-am... plătit facturile.
Am vorbit cu ea ori de câte ori am putut...
înainte să moară.
La naiba... singurul motiv pentru care sunt acum în ţară
este Concediul de deces ca să pun lucrurile în ordine.
Neştiind că New Amsterdam
s-a ocupat de tot.
Nu, nu, nu. Uite, Warren...
Ştii ceva, Doctore, scuteşte-mă.
Cumva băieţii tăi transformă serviciul militar
într-o pierdere.
Şi asta o să vă coste.
Ne vedem în instanţă.
Vă rog să nu mă concediaţi, Dr. Frome.
Solomon, te-am rugat foarte clar
să nu te mai implici în tratamentul pacienţilor.
Da, ştiu, şi am încercat.
Dar am acest dar, capacitatea de a vorbi cu sufletele,
şi nu-l pot controla.
Nu ştiu ce să spun. Am avut încredere în tine.
- Mi-ai dat cuvântul. - Se întâmplă.
Jur că se întâmplă.
Îmi preia controlul.
Este ca un fulger viu
şi o zguduire de sentiment aleatoriu...
de bucurie, vină, un gust sau un miros.
Şi simt în tot miezul meu...
ca un roller coaster.
Care mă eliberează, şi încep să vină mesajele.
De cât timp se întâmplă asta?
De când eram copil, de la vreo 10 ani.
S-a transmis în familia mea, la tata şi la tatăl lui.
De asta e că a doua stare.
Este în ADN-ul meu.
Acest dar e scris...
- Ăsta... - în trecutul familiei mele.
Ăsta nu pare un dar, Solomon.
Sună a epilepsia lobului temporal.
Temperatura 37°. Stabilă.
Profilaxia în grafic.
Uite-o. Forceps.
În cele mai bune condiţii, oameni buni... avem o singură şansă.
Doar o aşchie mare.
Merg mai departe şi poziţionez umerii.
În regulă, s-o închidem.
- Bine. - Sutură.
Mulţumesc.
La naiba. Haide.
Schimbaţi pe o sutură Prolene?
Nu, nu va ajuta.
Această inimă se luptă cu hipertensiunea de ani de zile.
Pereţii sunt prea subţiri.
E imposibil de salvat.
Va avea nevoie de un transplant.
În regulă, s-o închidem,
o ducem la Terapie Intensivă, şi contactaţi UNOS.
Avem doar câteva ore să-i găsim o inimă acestei femei.
Pot folosi datele opioide?
Sigur.
Trebuie să comand un consult psihologic.
Da, comandă-l. Vin imediat.
E pentru dra. adolescentă care nu recunoaşte
că are o tulburare în alimentaţie.
Ce-ar trebui să faci legat de asta?
Adică... cum ajuţi un pacient
care e într-o negare totală?
Aceste concursuri pun multă presiune pe fete.
Ca şi când lumea
n-ar fi deja un concurs de frumuseţe.
Spune femeilor ca trebuie să zâmbească,
şi că trebuie să fie slabe şi frumoase.
Uneori tot ce poţi face este să tratezi tulburarea.
Şi dacă ai noroc, pacientul te va urma.
demență instalată la bătrâneţe
Cred că glumeşti.
Un pacient nou?
A fost.
Tocmai şi-a donat casă către New Amsterdam.
Foarte generos din partea ei.
Nu, generozitatea nu are nicio legătură.
Furnizezi droguri propriei fiice?
Aveţi copii?
Nu, nu sunt părinte, dar ştiu că de regulă
furnizarea de droguri copiilor este de regulă respinsă.
Când fiica mea avea 15 ani,
a venit la mine şi mi-a spus
că toţi prietenii ei vaporizau marijuana,
încercau tincturi, comestibile.
A vrut să încerce, şi am spus nu.
Aşa că nu s-a drogat.
Pe urmă la 16 ani, a întrebat din nou,
şi a spus că nu-mi cere voie.
Că vroia doar să fie sinceră.
M-am temut că va cumpăra de pe stradă,
că ar putea fi îndoită cu cine ştie ce.
Aşa că am făcut cel mai responsabil lucru.
I-am cumpărat comestibile, tincturi,
marijuana de la un dispensar reputat ca s-o protejez.
Şi i-am permis s-o facă numai acasă,
şi o supraveghez cât de mult face.
Asta înseamnă să creşti copii în 2022.
Dumnezeule.
Ştiai că acea substanţă THC,
ingredientul psiho activ din marijuana,
avea doar 5%.
Acum are 95%,
şi o face mai puternică, mai dependentă,
şi mai bioactivă.
Marijuana din 2022 nu este acelaşi drog
cum era când erai mică.
Încercam să fac ce trebuie. Încercam s-o protejez.
Da, păi, ştiţi ceva, cumpărându-i droguri, n-aţi protejat-o.
Kearston a dispărut. Patul e gol.
Ce?
Nu...
- A intrat în trafic? - Da.
Şi-a ieşit din minţi, mulţumită mamei grijulii.
S-o trecem pe ventilaţie.
Bine, inima e stabilă.
Saturaţie 96. E stabilă.
Ortopedia o duce la operaţie,
unde îi vor stabiliza pelvisul fracturat.
Sun la Protecţia Copilului.
Serios?
Uită-te la ea.
Ştiu, dar mama ei i-a vrut binele.
Ştii ce, bunele intenţii chiar nu mai contează
când copilul tău trebuie reparat în sala de operaţii
doar pentru că ai vrut să experimenteze droguri.
Viitorul ei, potenţialul ei,
totul e terminat, pentru că mama ei, care i-a furnizat droguri,
i-a vrut binele.
Despre cine vorbim aici?
Despre fată sau despre tine?
Ce s-a întâmplat? Nichelle se simţea foarte bine
după transfuzie.
Dureri abdominale acute, pe urmă a început să-i scadă tensiunea.
Am găsit o sângerare.
Ce-i asta?
Ganglioni limfatici măriţi.
Nu minţea. Nu este anorexică.
Are limfom.
Aici era.
Doctoraşul meu.
Oricât le plătiţi pe asistente, nu e destul.
Sunt fabuloase.
Da, aşa sunt.
Mă bucur să văd că eşti mai bine.
Cum te simţi?
Ca o drogată.
Ştiu veştile proaste când le văd.
Poţi fii direct cu mine.
Organizaţia care se ocupă de transplanturi
a refuzat să te pună pe listă
din cauza vârstei.
Şi care sunt şansele
să primesc o inimă nouă?
Foarte scăzute.
Îmi pare rău.
Anulează concursul?
Nu, Dnă. Anders, acum trebuie să ne concentrăm pe tine...
Dragule, acea corabie a plecat de mult.
Nu, nu, nu, meriţi o inimă.
Ştii ce?
Aş vrea să vorbesc cu cineva care poate face asta.
Să văd ce pot să rezolv.
Îţi mulţumesc,
dar nu.
Măcar lasă-mă să încerc.
Fără favoruri speciale.
Mi-am trăit viaţa.
Lasă un tânăr să primească o inimă nouă.
I-am sprijinit toată viaţa pe tineri.
De ce să mă opresc acum?
Bine, tomografia ta a venit curată,
şi asta înseamnă că putem exclude epilepsia.
Deci nu e nimic defect la mine?
Încă n-am exclus totul.
Ceva îţi provoacă aceste viziuni.
E un dar, nu o afecţiune, Dr. Frome.
Doar pentru că ceva nu poate fi explicat ştiinţific
nu înseamnă că nu există.
Nu prea contează ce pot explica, Solomon.
Ce contează este sănătatea ta.
Aşa că aş vrea să mai fac câteva teste
şi să începem o medicaţie cu doză scăzută
ca să identificăm cauza, bine?
Eşti de acord cu asta?
Hei.
Solomon, ştiu că e ceva cu care te-ai confruntat
cea mai mare parte a vieţii tale,
şi mai ştiu că înseamnă... mult.
E mut de procesat, de acceptat.
Dar aş... dori să te ajut, dacă mă laşi.
- Solomon... - Am pe cineva cu mine aici
care are un mesaj pentru tine.
- Fratele tău. - Aşa că până decizi dacă vrei ajutorul meu,
mâinile mele sunt complet legate.
Short-Fuze zice că-i pare rău.
Ce... ce-ai spus?
Mă roagă să-i spun lui Grunt
că îi pare rău cum te-a tratat.
Îmi arată încheietura lui...
cea stângă, are vreun sens?
Cum faci asta?
Spune că e mândru de tine.
Şi că veghează asupra ta,
chiar dacă ţi-ai găsit drumul.
Rămâi pe drumul ăsta.
Vede schimbarea şi o vor vedea şi alţii.
Închidem programul de moşteniri de la New Amsterdam
pentru că modul în care operează acest program
este la limita legalităţii.
Ţintind pacienţi în pragul demenţei,
acest departament a pătat reputaţia
celui mai vechi spital public din America,
fără să mai adaug încălcarea unor prevederi HIPAA.
Mama lui Warren Danova a fost manipulată grosolan.
Şi stă în puterea noastră să-i facem acestui domn,
un veteran, suferinţa mai uşoară.
Tot ce trebuie să facem este să-i restituim casa familiei.
- Este adevărat? - N-am avut nicio idee
că mama Dlui. Danova avea demență,
pentru că citind dosarul ei
ar fi reprezentat încălcarea legilor HIPAA.
N-am avut acces decât la ce ne-a dat ea.
Da, sigur, dar ştiaţi cu ce doctor discută,
şi în ce domeniu se tratează.
Aceste date au fost indisponibile...
Ce vreţi să mai ştiţi?
Dna. Danova nu era în deplinătatea facultăţilor mintale
când a semnat pentru casă.
Şi dacă nu vreţi s-o restituiţi,
sunt sigur că putem găsi un avocat imobiliar
care o va recupera.
Ultima dorinţă şi testamentul Joannei Danova,
datat în 7 ianuarie, 2020.
Conform fișei sale,
când a fost diagnosticată cu demență?
17 iulie, 2021.
Deci timp de aproape un an şi jumătate
după ce a semnat testamentul,
prin care şi-a lăsat proprietatea către New Amsterdam,
Joanne Danova era în deplinătatea facultăţilor mintale.
Max, donaţia rămâne.
Vă mulţumesc.
Kearston e stabilă.
Ne aşteptam să se recupereze complet.
Am vrut să-ţi spun că n-am sunat
la Protecţia Copilului.
Dar o să vă contacteze un lucrător social.
Glumeşti?
Uite, înţeleg că e dificil să creşti un copil
în ziua de astăzi.
Şi înţeleg că marijuana e peste tot,
şi că acum e legală.
Dar aici în New York, dacă ai sub 21 ani,
e considerată substanţă controlată.
Ai spus că-i permiţi fiicei să folosească doar în casă
şi ce îi procuri tu, da?
Şi asta era tinctură de canabis?
O singură picătură poate provoca psihoza oricui,
mai ales unei tinere fete.
Poate data viitoare laşi prescrierea pe seama doctorilor.
Sigur că da.
Da, asta chiar îi va opri pe copii
să experimenteze drogurile.
Mulţumesc de ajutor.
Da, mama îmi dădea medicamente cu alcool
când eram adolescentă.
Încerca să-mi câştige afecţiunea.
Mi-am petrecut toată viaţa încercând să ies din acea gaură.
Dacă vrei s-o ajuţi să experimenteze,
ajut-o să experimenteze să nu ia droguri.
Poate nu va funcţiona, dar asta de aici...
asta e alternativa.
Cum te simţi?
Ce s-a întâmplat?
A trebuit să te băgăm în operaţie,
şi când făceam asta am găsit câţiva ganglioni limfatici
foarte inflamaţi.
Se pare că ai limfomul Hodgkin.
Cancer.
L-am depistat foarte timpuriu,
şi tratarea lui va fi dificilă,
dar ştiu că tu eşti mai dură.
Îţi datorez nişte scuze.
Ca doctor, am făcut o greşeală.
Mi-am lăsat prejudecata să-mi influenţeze diagnosticul.
Am presupus ceva ce nu trebuia
pentru că participai la concurs.
Am fost la fel de critică ca cei pe care îi dispreţuiesc.
Şi pentru asta îmi cer scuze.
Ştii că în finală de trei
există probă interviului?
Vrei să ştii care era răspunsul meu la întrebarea
"cine te inspiră"?
Da, sigur că vreau să ştiu.
Era Dorothy Klenke Nash.
Prima femeie neurochirurg.
S-a pregătit chiar aici în New York,
şi a început practica în 1928.
Bravo, fată.
Priviţi-l cum trece pe îngrijitul Brenner.
Omul ăsta e un gladiator!
Iar Asistenta Faldo, o viziune de înţelepciune.
Spune-ne, Amelia, care e partea preferată în munca ta?
Salariul, Marvela.
Minciuni.
Îşi dăruieşte sufletul.
Nu-i aşa, oameni buni?
Iar Asistenta Zambrano, nu trebuie să-ţi mai spun.
Ne-ai dat pe spate cu acei crocodili roz
cu sclipici pe ei.
Iar Dr. Monique, arată şic cu noii ochelari.
Dle. Reynolds, aţi făcut îmbunătăţiri semnificative,
dar în opinia echipei Dvs. de psihiatrie,
încă nu sunteţi refăcut complet.
Prin urmare vi se ordonă să rămâneţi sub supraveghere psihiatrică
încă două săptămâni.
Staţi puţin.
Nu e corect.
Am făcut ce mi-au spus...
Mr. Reynolds, v-aţi susţinut cazul.
Nu.
N-am cerut să fiu aici.
Ei m-au pus aici.
Ei m-au tratat.
Acum vreau să merg acasă.
Pot avea grijă de mine, Onorată Instanţă.
Nu pot, în aceste condiţii,
să vă eliberez pe proprie răspundere.
Dacă aveţi familie cu care puteţi sta şi care vă poate îngriji şi ajuta
să vă îmbunătăţiţi condiţia în timp ce continuaţi să vă adaptaţi,
voi fi de acord să vă eliberez în grija lor,
dar asta e tot ce pot face.
Nu am familie.
Sunt doar eu.
- Prea bine. Atunci vi se ordonă... - Nu e adevărat.
Sunt fiul lui, Onorată Instanţă.
Pot avea grijă de el.
Poate merge acasă cu mine.
Mr. Reynolds, vă conformaţi?
Da, Onorată Instanţă.
Îmi pare rău, Warren.
Ştiu că n-ai vrut asta,
dar nu renunţ la luptă.
Bine? Cât timp sunt Director Medical am să...
Dle. Danova.
Ştii ceva, lasă-mă în pace.
Uitaţi, nu-mi datoraţi nimic,
dar e posibil să vorbim puţin?
Ken, cred că ai spus destule.
Totul ajunge la veterani.
- Poftim? - Toate veniturile
din vânzarea casei mamei tale
vor ajunge la New Amsterdam în Programul veteranilor răniţi.
Mama ta a fost neclintită cu privire la această condiţie.
Am petrecut mult timp împreună,
şi mereu ai fost în centrul discuţiei.
Nu putea fi mai mândră de serviciul tău.
Hei.
Poate eu am fost aici pentru ea,
dar tu i-ai dat pace în cele din urmă.
Aş fi fericit să-ţi povestesc cât mai multe.
Orice vrei să ştii despre timpul petrecut împreună.
Da, cred că te voi suna pentru asta.
Merci încă o dată că i-ai adus devreme.
Logistica zilnică a coparentingului
nu diferă prea mult cu a conduce un circ.
Coordonarea copiilor este un obiectiv într-o mişcare continuă, înţeleg.
Ăsta e pentru proiectul Sameerei.
- Bine. - Distracţie plăcută,
- Bill Nye. - Merci.
- Eşti bine? - Da, da.
Bine, ca să ştii...
a trebuit să transfer astăzi un om de servici psihotic
la departamentul de medicină holistică, unde...
cred că se va potrivi foarte bine.
Dar ca să ştii, sunt bine.
O zi ca oricare alta.
- Ce? - Pari... diferit.
Da?
Da. În sensul bun.
Bine, mulţumesc, Martin.
Înseamnă mult... că ai observat.
- Tată! - Trebuie să închid.
- Bine. - Mulţumesc.
Da. Pa, copii.
- Vă iubesc. - Merci.
Hei, vreau să terminaţi temele în seara asta.
Ăsta e ultimul apel.
Ultima concurentă a fost externată.
Şi ăsta e indiciul meu s-o şterg.
Mă duc acasă.
Sau nu.
Şi începem.
- Vanessa. - Hei.
- Ce faci aici? - De ce nu răspunzi la telefon?
Astăzi te-am sunat de un milion de ori.
- N-am avut nicio clipă... - Mama a dat ortul popii.
Ce?
Mama a murit.
Gata. Fantastic.
Şi cineva credea că va fi plictiseală.
A fost.
Cină?
Da! Mor de foame.
Să ieşim. Benihana...
Ca la întâlnire.
Cum?
Ca la întâlnire?
Da. Ca la întâlnire.
Nu.
corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro