Anterior în "New Amsterdam"...
Dr. Helen Sharpe este aici în New York City
şi reprezintă Anglia în lupta împotriva cancerului.
Ştiai că e în New York?
Nu, până am văzut-o la TV.
Mi-aş fi dorit să-ţi văd faţa.
Nu e amuzant, da? Elizabeth mi-a văzut faţa.
- A filmat? - Nu, n-a filmat.
Să spunem doar că n-a fost cel mai bun mod să începem o relaţie.
Stai, tu şi Elizabeth?
Cât pe ce, până am văzut-o pe Helen
şi practic m-am scurtcircuitat, şi sunt destul de sigur
că asta vrea orice femeie de la viitorul iubit.
Chiar credeai că vom mai fi iubiţi la vârsta asta?
Nu, nu credeam.
Da. Şi te duci s-o vezi pe Helen?
Nu ştiu. Da. Nu. Poate.
Nici măcar n-a dat vreun semn, bine?
Nici măcar nu ştiu dacă mai e valabil.
Nu eşti deloc curios?
Normal că... care parte?
Dacă mai simte ceva pentru tine.
Dacă vreo parte din ea îşi doreşte să retracteze totul.
Bine, şi dacă s-a întors la New York dintr-un motiv?
Ştiu, ştiu, dar nu pot. Nu pot fi curios, da?
Despre nimic, pentru că nu pot deschide acea uşă.
Nu pot cădea din nou în ceva ce m-am luptat atât să ies.
Trebuie s-o găsesc pe Elizabeth, să-mi cer scuze,
şi să îndrept asta, bine?
Bună.
Urgenţă.
Iar eu am o cafea urgentă.
Ştii ce, eşti amabil să mă ajuţi cu interpretarea,
pentru că sunt puţin mai clar
când nu folosesc cuvinte greşite sau...
când nu înjur din greşeală.
Max, te rog să nu-l amesteci pe Ben
în discuţiile noastre private.
Dacă vrei să-mi spui ceva, spune-o.
Cafea, te rog.
Slavă Domnului.
Mulţumesc.
Când am văzut-o pe Helen,
la televizor,
a fost ca şi când am văzut o fantomă.
Şi am fost şocat... blocat.
Pentru că nu mai face parte din viaţa mea.
Tu faci.
A avut... vreo logică?
Ştiu cât a însemnat Helen pentru tine.
Şi amândoi avem câte un trecut.
Eu m-am închis tot weekend-ul în casă după ce am dat peste fostul iubit la Panera.
Aşa că....
înţeleg.
Dar nu vreau să fac parte din drama romantică a altuia.
Putem încerca iar?
Gândeşte-te.
Helen: Ne putem întâlni diseară?
{an8}NEW AMSTERDAM Sezonul 5, Episodul 11 " Cădere "
Deci asta e urgenţa mea?
{an8}corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro
E urgent, Dr. Reynolds.
Vino aici.
Nu-mi vine să cred.
Încă o săptămână înainte să pleci.
Asta e frumuseţea întâlnirii cu o asistentă călătoare.
Cum aşa?
Mai puţin timp, dar mai intens.
Cred că am o întâlnire.
Ai o întâlnire?
Acum nu-mi amintesc.
Bine.
Manny?
Ăsta e tipul care a tăiat nervul frenic în laboratorul de anatomie.
Nu, nu, asta doar pentru că s-a mişcat cadavrul
când ai scăpat felia de pizza în cavitatea abdominală.
- Ce mai faci, omule? - A trecut ceva.
Da, prea mult. Prea mult.
Ce mai faci? Arăţi bine.
Ce faci aici?
Sunt cu fiul meu.
E la terapie intensivă.
Este un anevrism fuziform
în artera bazilară vertebrală,
foarte aproape de Cercul lui Willis.
Este adânc la baza creierului, da?
Da. Da, pe unde circula sângele.
Dar anevrismul se poate sparge în orice clipă.
Manny, trebuie să-l operăm imediat.
L-am chemat pe Dr. Emilio Nieves.
Este cel mai bun neurochirurg de pe Coasta de Est.
Ştii cât de delicată este tăierea acelei părţi a creierului.
Cea mai mică vibraţie, chiar şi bătaia inimii
l-ar putea mişca pe Nieves cu 1 mm
- şi nu se mai trezeşte. - Bine. Bine.
Dar nu se va întâmpla asta, bine?
Voi opri inima lui Manny Jr.
înainte să înceapă Nieves.
Îi vom reduce temperatura corpului la 7°,
îl vom băga într-o paralizie rece.
Suspendăm viaţa, bine?
În acest fel nicio pulsaţie nu-l va încurca pe Nieves
în timp ce face incizia pentru reconstrucţia arterei bazilare
folosind o arteră mamară internă.
Şi când va termina, voi reîncălzi trupul fiului tău,
îi voi reporni inima, şi toată lumea merge acasă.
Auzind asta ca doctor, are sens.
- Dar când e copilul tău... - Hei.
Încă îşi sunt dator pentru acea daună totală la Dodge Dart din '66.
Corect?
Lasă-mă să mă revanşez.
Dr. Dyson, de cât timp aveţi nevoie
tu şi echipa ta să faceţi asta?
Un sfert din alocaţia de taliu de la New Amsterdam
este necontabilizată, Dr. Bloom.
Corect, dar nu încerc să diminuez
gravitatea lipsei unui element radioactiv.
Dar am poftă de mâncare, şi sunt în toane proaste,
aşa că aş aprecia o estimare de timp.
Cât e nevoie.
Bărbat de 50 ani, hipotensiv,
se confruntă cu dificultăți de respirație din cauza multiplelor înțepături de albine.
- La dracu, Dave. - Îl cunoşti?
Da, doar pentru că e a treia oară săptămâna asta.
E în şoc anafilactic.
Da, mutam un stup,
iar capacul s-a rupt din nu ştiu ce motiv.
Poate pentru că eşti contabil.
Cu asta mă ocup
Dar sunt un bărbat urban în aer liber.
Bine, să-i dăm 250 miligrame de hidrocortizon
şi 50 miligrame de Benadril.
Ochiul meu simte că-mi ia foc.
Ai un ac în corneea interioară.
Dave, vreau să-l ţii nemişcat.
Nu-mi plac chestii în ochi.
Atunci nu mai ieşi din birou, da?
Ţine-l nemişcat. Max, Max...
- Da, sunt aici. Sunt aici. - Ţine-l nemişcat.
- L-am scos. - A fost repede.
Bine, să-l ducem în separeul 24,
şi să-l monitorizăm pentru restul zilei.
Am înţeles.
Nu, aşteptați! Opriţi-vă!
- Nu pot sta aici toată ziua. - De ce nu?
Îmi duc angajaţii în marea evadare.
Sigur, cât timp e în separeul 24, e perfect.
Scuze, marea evadare? Ce-i asta?
Un team-building de o zi care îi duce pe new yorkezi
la munte în sălbăticie pentru o evadare uimitoare
departe de viaţă şi problemele de la oraş.
Biletele sunt foarte scumpe şi nerambursabile.
Da, le iau eu.
Le iau pe toate.
Bine, accept numai Zelle.
Tu nu stai afară nici măcar
la un restaurant de 4 stele
şi acum vrei o aventură în sălbăticie?
Cred că ar fi frumos să petrec o zi afară
cu prietenii şi colegii mei, nu?
Asta pentru că s-a întors Helen la New York, nu?
Nu, nu, nu, vreau să petrec mai mult timp
cu cei care fac parte din viaţa mea.
Şi prin câte ai trecut,
n-ar fi frumos?
Brunstetter, cheamă-l pe Candelario.
Despre asta vorbesc.
Super idee, două cuvinte.
- Cape Cod. - Nu.
Ieşire în grup.
E foarte diferit.
E foarte diferit, dar totul e pregătit
şi gata de plecare
ca să avem de mâncare, să ne distrăm puţin
şi poate puţină aventură.
Max, am programări.
De asta am doctori suplinitori
care pot interveni imediat
pentru ca noi să ne luăm o zi liberă care contează cu adevărat.
În plus, probabil vom petrece puţin timp într-un...
cort, aşa că poate vom face şi
treabă importantă de doctor.
- Eu plec. - Scuze.
Deci ce crezi?
Cred că ai face bine să-mi chemi suplinitorul.
Da! Mulţumesc.
Valoarea activelor împărţite.
Împărţirea proprietăţii.
Custodia copiilor.
Cred că divorţul se rezumă la aceste post-it-uri lipicioase.
Auzi, prietene, vrei să mergi la munte?
Da.
Mulţumesc. Mulţumesc.
A fost simplu.
Caută un rucsac, prietene, pentru că te duc
să te caţeri pe munte.
Înţeleg că ţi-a dat mesaj Helen.
Corect.
Nu cred că o să mă văd cu ea.
Nici măcar nu ştiu dacă vreau să fiu în acelaşi oraş cu ea.
Pentru că nu vrei să fii tentat?
E cam aşa.
Tocmai am aflat că Luna are alergie la alune,
aşa că normal că am curăţat toată casa de alune, de unt de arahide,
pentru că deşi ştie că îi poate bloca respiraţia,
îi place în continuare, şi probabil mereu o să-i placă.
Aşa că singurul lucru de făcut este să-l elimin complet,
asta ca să n-o facă, s-o omoare adică.
Da, da.
Max, uite, intru într-o operaţie foarte importantă, aşa că te refuz,
dar înţeleg și te susţin
în timp ce pleci de aici.
Merci, prietene.
Răspunzi?
Helen: La acelaşi bar la care mergeam? Ne vedem diseară?
Max.
Ieşi din salopetă.
Pregăteşte-te pentru marea evadare, nu?
Pe la 10?
Am ajuns?
Pentru că e mult de urcat.
Bun venit în vârful lumii.
E incredibil.
Este ireal.
Unde suntem?
Tennessee, e superb.
E incredibil.
Nu. Nu. Nu.
Cât de sus suntem?
Cred că ... 30-50 m.
Sunt 95 m.
Bine, asta e.... mult.
Poate Iggy a avut dreptate să rămână în urmă.
Stai, Max, Iggy se simte bine?
De ce n-a venit?
A vrut să stea puţin singur.
Cred că trece prin ceva.
Da, bine, dar pierde mult.
Da.
Bine, acum ce facem?
Ne ducem dincolo de margine.
Ne ducem... unde?
Unul câte unul, ne punem hamul
şi folosim această coardă ancorată să coborâm în rapel pe stâncă.
Întrebări?
Voi începe eu.
Eşti nebună?
N-am auzit decât "voi începe eu."
Am iniţiat bypassul pulmonar.
E timpul să oprim inima.
Temperatura internă a scăzut la 7°.
Bine. Îi dăm drumul.
Aşteaptă.
Bine, pacientul e în viaţă suspendată.
Dr. Nieves, urmezi.
E timpul să te dai mare. Ai o oră.
Fiecare secundă contează.
Poansonul cu 3 găuri.
Mereu am crezut că-şi va rata cariera
întemeind o familie atât de tânăr.
Acum realizez cât de mult am greşit.
Iar dacă eu nu pot avea una,
tot ce pot face e să mă asigur că el n-o pierde.
Echipa de radioprotecţie.
Hei, hei, hei, plecaţi imediat de aici!
Urmărim o scurgere de radiaţii.
Ieşiţi imediat!
Efectuăm o operaţie.
Am descoperit că rezervă de taliu avea o scurgere.
Probabil de aici.
Nu intraţi în sală.
Am găsit-o! E aici.
Trebuie să evacuaţi imediat.
Pacientul meu are o lamă în creier.
Dacă încercăm să-l mutăm, e mort.
Dar este şi expus la o cantitate considerabilă
de radiaţii.
Nu doar băiatul, toată lumea este expusă.
- Bine. - Haideţi.
Bine, oameni buni, uitaţi cum procedăm.
Aceste excursii nu sunt doar despre a ieşi din oraş.
E despre a fugi de gândurile
care pot umbri ce contează cu adevărat.
Dacă aş sta în mijlocul lui Fifth Avenue
şi aş întreba lumea care ar fi dorinţele lor cele mai profunde,
aş auzi probabil destulă lume spunând că
vor să fie bogaţi.
Dar nu asta vor în realitate.
Şi ce vor în realitate?
Ne putem grăbi puţin, vă rog?
E diferit pentru fiecare.
Şi din experienţa mea, ăsta e cel mai bun mod să afli.
Pentru că atunci când faci un salt în spate
de pe o stâncă de 100 m,
devine foarte clar ce vrei.
Da, putem începe?
Se pare că cineva e încântată de primul său rapel.
- Eşti în cădere liberă... - Da.
Gândeşte-te la ce-ţi doreşti cu adevărat în viaţă.
Atât? Şi doar ce...
Bine...
Bine.
Măiculiţă.
Bine, ultimul dar nu codaş.
- Da. - Întrebări?
Cred că nu voi fi mai pregătit de atât.
Bine, ştii ce ai de făcut.
Da.
Bine.
Aşteaptă.
Şi dacă nu ştiu ce vreau?
Sări înapoi şi află.
Sunt puţin gelos.
- Dumnezeule. - Trebuie să fiu sincer.
E incredibil.
Max.
Max, incredibil, nu?
Da, este incredibil.
Trebuie să-ţi arăt ceva.
Ce?
Hei. Hei.
Dumnezeule.
S-o aşezăm mai bine.
Uşor, uşor, uşor.
Cum e pulsul? Are ceva?
Încep masajul cardiac.
Inertă.
Femur dislocat, încheieturile rupte,
posibilă fractură pelviană.
Max!
Avem nevoie de evacuare. Sunaţi pentru evacuare.
Da. Da, da.
- Cine are telefonul prin satelit? - Verificaţi pe lângă ea.
Poate a căzut din rucsac.
Ştiu că are unul.
Bine.
- L-am găsit, l-am găsit. - L-ai găsit?
Da.
La naiba.
Bine, încercaţi pe telefon.
Da, da. Dă-mi o secundă.
Bine, bine.
Nu, avem o problemă aici, băieţi.
Dacă nu chemăm un elicopter de salvare,
nu are nicio şansă.
Staţi, când am avut ultima dată semnal?
Unde am parcat, nu? Mă întorc acolo.
Sunt 15 km.
Urmăresc traseul.
Am să... prind semnal înainte să ajung în parcare, nu?
Ce opţiune avem?
Plec. Plec.
Aceste veste cu plumb
au fost făcute pentru razele X şi ar trebui să vă ofere
puțină protecţie aici.
Suturi de închidere.
Trebuie să pui asta, Dr. Reynolds.
N-ai să vezi aşa ceva. Nu-mi compromit mobilitatea.
Rişti expuneri viitoare.
Nu-mi pasă. Pacientul e pe primul plan.
Exact acest pacient e mult prea important, da?
E necesar să eliberaţi puntea de observaţie?
Taliul este o substanţă radioactivă în aer.
Eliberăm zona. Ăsta e protocolul.
Asta e ultima sala de operaţii care funcţionează pe etaj,
aşa că vă sfătuiesc cu insistenţă să găsiţi o soluţie...
Nu există niciuna!
Am terminat aici. Reconstrucţia chirurgicală e completă.
Tu şi echipa ta trebuie să ieşiţi de aici.
- Pe aici, vă rog. - Se dă mare.
Succes, Floyd.
Bine, începem re perfuzia şi reîncălzirea.
Am pornit re perfuzia.
Dr. Reynolds, acestea măsoară expunerea.
În clipa în care încep să facă gălăgie,
trebuie să ieşiţi, fără discuţie.
Bine, lasă-mă să lucrez.
Te aducem înapoi cât ai zice peşte.
Bine.
Alo?
Salut.
Sunt Iggy.
Te simţi bine?
M-am pierdut.
Tu te simţi bine?
Da. Da, sunt bine.
Doar că... am căzut. Nu e nimic.
Familia mea e aici în drumeție.
Tocmai m-am despărţit de ei.
Bine, dar sunt pe aproape?
Nu ştiu.
Şi tu te-ai rătăcit?
Nu, nu m-am rătăcit, eu...
caut semnal pentru telefon, dar trebuie să merg...
- mai departe, aşa că... - Pot merge cu tine?
Aşa îmi pot suna părinţii.
Poţi să fugi?
Bine, haide.
- Ce-i ăsta? - Defibrilator inteligent.
Se încarcă cu bateria de la telefon.
L-am luat ultima dată când Vanessa a făcut supradoză.
Bine.
Ăsta merge aici.
Eliberaţi.
- Nimic. - Nimic.
Încerc din nou.
Slab dar stabil. Trăieşte.
Stânca asta e instabilă. Trebuie s-o scoatem de aici.
Să mutăm astea.
E imposibil. Sunt mult prea grele.
E înfiptă, nu se mişca de aici. E prinsă dedesubt.
Pulsul e instabil.
Corpul ei intră şi iese din şoc.
Şi dacă Iggy nu ajunge la timp?
Trebuie să facem un foc.
Fumul va atrage atenţia. Te ajut.
Haide.
Dumnezeule.
Te mişti repede.
Da, sunt îngrijorat că se întunecă.
Tragi la sală?
Încerc.
Bravo ţie.
Familia mea iubeşte mişcarea.
Doar că pe mine nu mă atrage.
Eşti îngrijorat că rătăceşti drumul?
Sensul meu de orientare e oribil.
Fratele meu spune că dacă am două alegeri,
ar trebui să aleg una şi s-o iau în direcţia cealaltă,
dar e cam nesuferit.
Auzi, familia ta e pe aproape?
Crezi că... ţi-e cunoscută zona asta?
Trebuie să-ţi spun ceva.
Nu m-am despărţit de ei.
Am fugit.
De ce ai face aşa ceva?
Nu fii nesuferit.
Nu e ca şi când n-ai fugit la vârsta mea.
Ce vrei să spui?
Că ai fugit după ce tatăl tău te-a prins
că ascundeai un baton de ciocolată în noua ta ascunzătoare
de sub verandă.
Şi te-a lovit peste cap, tare.
Iar pe urmă ai fugit.
Şi după câteva ore, ai renunţat
şi te-ai întors.
Cine eşti tu?
Sunt tu.
Asta e numai vina mea.
E vina ta că ghidul nostru şi-a rupt glezna căzând de pe munte?
Suntem aici doar pentru că am încercat s-o evit pe Helen.
Tennessee ar fi fost oricum aici.
Dar cu nişte contabili.
Ar fi moartă dacă n-am fi fost aici,
la fel şi ei.
Aşa că mulţumesc lui Dumnezeu că ai evitat-o pe Helen.
Evident o mişcare inteligentă.
- Dă-mi asta. - Bine.
Ai mai făcut asta?
În tabăra de vară evreiască, când nu mă furişam
să fumez cu băieţii.
Să ştii că luni de zile după ce a plecat...
luni de zile, aş fi făcut orice s-o văd, orice.
Doar ca s-o întreb de ce.
Am visat la acest moment.
Faci ce trebuie, Max.
Ai s-o vezi pe Helen,
şi va fi ca când eu aş vedea
10 mg Adderall.
Orice va avea de spus, nu va ajuta.
Încearcă să te uiţi înainte, nu înapoi.
Voi lua asta ca pe un semn.
Ce-a fost asta?
Avalanşă de pietre.
Îl iau pe Ben.
Da, eu pe Tennessee.
Opriţi, opriţi.
Tot versantul o să cadă.
Nu!
Plecaţi.
Vreau să mă asculţi.
Trebuie să te scoatem de aici.
Trebuie să te scot de aici.
Există doar o variantă să facem asta.
Piciorul meu.
Nu. Te rog, nu.
Aceste stânci te vor omorî. E singura soluţie.
Tennessee, uită-te la mine.
E singura soluţie.
Bine.
- Bine. - Sacul meu.
Aici.
Muşcă de asta.
Ţine-o nemişcată.
Bine.
Uită-te la mine.
E-n regulă.
Aici.
Bine.
Eşti gata?
- M-am lovit la cap? - Ai vrea tu.
Asta ar însemna că n-ai probleme emoţionale grave.
Tu nu exişti, iar eu nu am probleme emoţionale grave.
Da, bine.
Nici măcar nu le poţi spune prietenilor tăi cât de trist eşti.
N-am timp de asta.
Aşa cum nu ai timp să semnezi actele de divorţ?
N-am de gând.
Îl voi ruga pe Martin să-mi dea încă o şansă.
Ştim amândoi că n-ai să vezi asta.
În plus, tu l-ai părăsit, şi chiar nu înţeleg,
pentru că arată super bine. Sunt uluit că mă văd cu el.
Vei înţelege când vei îmbătrâni.
Merită să lupţi pentru dragoste adevărată.
Trebuia să plec pentru că trebuia să aflu cine sunt.
Şi am aflat.
Acum mă pot întoarce.
Clasic pentru noi.
Fugim şi ne întoarcem.
De ce te-ai întors?
Ai fugit, ai stat câteva ore în parc,
şi pe urmă te-ai întors ca şi când nu s-a întâmplat nimic.
Ce rost are?
Nu ştiu.
N-a fost aşa de rău.
Nu.
Mi-a fost dor de mama.
Mi-a fost dor de fratele meu când nu era nesuferit cu mine.
N-am vrut să pierd aceste lucruri pentru totdeauna.
Dar până la urmă ai plecat.
Şi nu te-ai mai întors.
Da.
Am înţeles care era preţul unei vieţi mai bune.
Uneori ţi-e frică să te îndepărtezi de lucrurile bune,
dar trebuie.
E ceea ce trebuie să faci ca să mergi mai departe.
Ăsta e şpilul când eşti pierdut.
Evident că nu ştii să mergi mai departe.
Să ştii că răspunsul nu e să te uiţi înapoi.
Am terminat.
Bine, s-o ridicăm. Uşor. Aveţi grijă la cap.
Ai prins-o?
Bine, te descurci de minune.
Te descurci de minune, Tennessee.
Mişcaţi-vă! Mişcaţi-vă!
Max, e prea mult sânge.
Bine, bine, las-o jos, las-o jos.
Uşor, uşor. Cum e?
Rapid şi slab.
Bine, va intra în şoc hipo volemic
dacă nu strângem garoul.
Trece prin el.
Da, are dreptate. Trebuie să-i cauterizăm piciorul.
Avem focul.
Nu avem... metal. Ne trebuie metal.
O carabină?
Trebuie să meargă.
Bine, trebuie să-l scoatem de pe bypass.
Care e temperatura internă?
Trebuie să ieşi din sala de operaţii.
Acum!
Temperatura internă este 37°.
Bine. Haide.
Să mergem. Urmează-mă.
Sunt pregătită, Dr. Reynolds.
Bine.
Trebuie să-l scoatem de pe bypass. Sutură?
Bine. Bine.
Pregăteşte padelele.
În regulă, repornim inima.
Încarcă.
Eliberaţi.
Bine, repet operaţiunea. Încarcă, eliberaţi.
Din nou.
Încarcă, eliberaţi.
Dr. Reynolds, trebuie să ieşi din sala de operaţii.
Încă o dată. Încarcă.
Dr. Reynolds, trebuie să ieşi.
Haide.
Ai şocat inima te 4 ori.
Protocolul e de 3 ori.
- Trebuie să mergi cu mine. - Haide. Haide.
Pacientul nu răspunde!
N-am să te pierd. N-am să te pierd.
Ai fost expus la radiaţii puternice.
Trebuie să mergi cu noi imediat.
Haide. La naiba!
Bine.
În regulă, ţine-o.
Ţine-o bine.
Nu va muri astăzi.
Epinefrină intracardiac.
Imediat.
Injectează deasupra degetului meu.
Un miligram de epinefrină.
Dr. Reynolds, anunţă-l.
Haide, haide, haide.
Nu mai ai ce face.
Mergi undeva sigur.
Aşteaptă puţin, aşteaptă.
Dr. Reynolds, anunţă-l!
Stai puţin.
Simt ceva.
Da, simt ceva.
Dumnezeule.
Bine, să-l ducem repede în altă sală.
Am vrut să-ţi arăt mai devreme.
Înainte de... asta.
Nu mă duc.
Nu vreau.
Ar trebui să te duci.
Nu vreau să mă duc.
Dar trebuie.
Trebuie să te uiţi la ea.
Şi pe urmă decizi ce vrei.
Nu poţi fugi mereu.
Cel puţin nu cu mine.
Lauren.
Aici!
Hei!
Aici!
Hei!
Iggy a reuşit!
Salut, Floyd.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Floyd, cel mai vechi prieten.
Îţi mulţumesc că mi-ai salvat familia.
Consideră că ţi-ai plătit datoria de la maşină.
Îţi mulţumesc.
Îmi...
cer scuze, radiaţia m-a afectat şi...
doar că...
între asta şi faptul că pleci...
De ce te porţi ca şi când s-a terminat tot?
Pentru că pleci peste 6 zile.
Da.
Doar pentru că nu mi-ai cerut să rămân.
Iggy, salut.
Te simţi bine?
Salut.
Da, da, mă simt bine.
Mai mult stânjenit.
Ce făceai la munte?
Căutam claritate.
Am... semnat actele de divorţ.
Nu-ţi face griji acum pentru asta.
Ba da. Trebuie. Trebuie.
Pentru că mi-a fost foarte greu...
să accept că...
s-a terminat ce am avut.
Dar uneori ca să mergi mai departe,
trebuie să laşi ceva în urmă.
Căsătoria noastră s-a terminat.
Acum sunt sigur de asta.
Pari destul de împăcat cu asta.
Da.
Pentru că am aflat în sfârşit direcţia
în care vreau să merg.
Martin, ieşi la întâlnire cu mine?
Vanessa, Vanessa.
Îmi cer scuze.
Te-am confundat cu altcineva.
Aşteaptă, eu sunt Lauren.
Sunt sobră de 3 ani.
Şi e un loc liber lângă mine dacă îl vrei.
De ce îţi pasă ce se întâmplă cu mine?
Pentru că astăzi am rugat universul
să mă lase să ajut pe cineva...
care era cândva ca mine.
Mi-ai spus...
să aleg.
corvin.predoiu Subtitrãri-noi Team - www.subtitrari-noi.ro