Ajută-mă.
Iată-te, Tru.
Îmi poţi face un serviciu?
Da, sigur.
Dă-mi celălalt bec.
- Pot să te întreb ceva, Davis? - Absolut.
Îţi place aici?
Sunt aici de opt ani. Nu sunt sigur ce altceva aş face.
Dar îţi place aici?
Totul e bine?
Nu te afectează niciodată...
să vezi toţi oamenii ăştia morţi zi după zi?
Da.
Cred că uneori aş vrea să fiu la ORL,
dar în majoritatea timpului e ok.
Prietena mea, Lindsay, lucrează în domeniul relaţiilor publice.
Şi noi.
Doar că publicul nostru se întâmplă să fie mort.
Uite ce cred eu, Tru.
Cu toţii suntem într-un loc cu un motiv.
Doar că uneori trebuie să acceptăm care este acest motiv.
Tru Calling Sezonul 1 Episodul 3
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Ajută-mă.
Comentarii pe www.tvblog.ro
Cu 14 ore mai devreme.
La naiba.
- Alo? - Bună, surioară.
Scuze. Dormeai?
E în regulă.
Oricum trebuie să mă trezesc în 12 ore.
Voiam să am asigur că mai luăm micul dejun astăzi la tine acasă.
- Da, absolut. - Super. Ne vedem atunci.
Dar...
Trebuie să închid. Bateria e descărcată.
Ne mai vedem, Tru.
- Crezi că mă va plăcea? - Cum ţi-am zis, Tru e cea mai bună.
Dar a fost cam dură cu unele fete pe care le-am adus.
Au fost şi altele?
Dar nu contează asta.
Pare să fie un text de agăţat.
AcelaÅŸi pe care l-ai folosit ca sÄƒ te culci cu mine de la Ã®nceput.
Serios.
Când mă gândesc la toate celelalte fete cu care mi-am irosit timpul...
gândindu-mă că... poate una e aleasa dar...
Apoi te-am cunoscut pe tine.
- Vei deochea relaţia. - Eşti superstiţioasă?
Doar în legătură cu unele lucruri.
Parcarea, dragostea.
Despre asta vorbim acum? Iubire?
Mă duc la duş...
să mă asigur că sunt prezentabilă pentru sora ta exagerat de protectoare.
Vino încoace. Ce e asta?
- Ce? - Pe spatele tău. Să văd.
Nu e nimic, serios.
Am alunecat când făceam sport.
- Ai alunecat? - Da.
Nu are nicio legătură cu...
Nu, nu are legătură cu nimic.
Doar...
o fată neîndemânatică pe un StairMaster.
A încercat să mă agaţe.
- Nu am încercat să te agăţ. - Atunci cum i-ai spune-o?
Era un restaurant. Tu erai singură, eu eram singur.
- Încercam să port o conversaţie. - Ai încercat să o agăţi.
Oricum, nu voiam să vorbesc cu el.
Nu cu un străin care era prea drăguţ cu mine.
Dar era insistent.
Mi-a aflat numărul, m-a tot sunat. Şi am fost de acord să ne vedem la prânz.
Asta era acum trei săptămâni.
Şi restul e istorie.
Fratele meu e îndrăgostit.
- Deja? Credeam că tocmai a cunoscut-o. - Aşa este.
Băiatul se mişcă repede.
Doamne, îi urăsc pe îndrăgostiţi. Se poartă de parcă ar fi superiori.
Deci au găsit pe cineva care chiar îi suportă.
Apropo, ce se întâmplă cu James?
E a treia întâlnire diseară şi ştii ce înseamnă asta.
Regula celei de-a treia întâlniri.
Una dintre marile invenţii ignorate ale vremurilor noastre.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Deci te vei culca cu el?
E a treia întâlnire, Tru. O faci sau nu.
Crezi în regula celei de-a treia întâlniri, nu-i aşa?
Cred în tine. Deci dacă tu crezi în ea...
E aşa de drăguţ. Puţin cam timid.
Doamne, îl placi.
- Am plăcut-o. - Pe Sarah. Serios?
- Da, mi s-a părut grozavă. - Dar?
Niciun "dar". E de păstrat, Harrison.
Da. Grozav, Tru.
Amândoi ştim că eşti cam dură cu unele dintre prietenele mele.
Să fim sinceri. Câteva erau de treabă.
Nici nu discut despre anii când îţi plăceau stripteuzele.
Nu, dar Sarah e diferită, Tru. Nu ştiu.
Când sunt cu ea...
sunt mai bun, ştii?
Frumos.
Îţi zic eu, fostul ei soţ e un prost să o lase să plece.
E divorţată?
Da. Tipul pare dat naibii.
Dar crede în mine.
Nu cred în mine nici măcar în jumătate din timp.
Dar apare fata asta... femeia asta...
care mă crede special.
O iubesc!
E o noapte ciudată.
Trebuie să-ţi găsim pe cineva...
din cauza chestiei cu a cincea roată la căruţă?
Alo? Bună, dragă, ce mai faci?
- Ce, acum? - Totul e bine?
Nu, nicio grijă, Sarah. Voi veni. Îmi pare rău, trebuie să închid.
- E bine? - Nicio grijă. Mă descurc.
Dar te sun mai încolo, bine? Promit.
A fost groaznic. A fost ciudat şi rapid.
Şi apoi nici nu a mai vrut să mă privească.
A inventat o scuză...
că trebuie să se trezească devreme în dimineaţa următoare...
şi a fugit din apartamentul meu.
- Ce-ai făcut? - Ce puteam să fac?
I-am spus la revedere şi am mâncat o ciocolată.
Aşa că nu am avut doar cea mai oribilă partidă de sex
cu un tip care-mi plăcea...
dar m-am şi îngrăşat. Ştii ce?
Am trecut oficial peste regula cele de-a treia întâlniri.
E doar o alte invenţie a bărbaţilor ca să ne ducă în pat.
Dragă, sunt acasă.
- Te sun eu înapoi. - Da, bine.
911 a preluat apelul la 10:30.
Cadavrul a fost găsit în casa fostei lui soţii.
Cu un glonţ în piept.
E bine de ştiut că alţi oameni au relaţii mai nasoale decât a mea.
- O pui în pungă? - Da.
Andrew Webb, locuieşte în port.
Frumos. Trebuia să-şi cheltuie banii pe o vestă antiglonţ.
Doamne.
Sarah.
Voi încerca Preşedintele Truman. ALEX TREBEK: 1979.
Bună, sunt Harrison. Lăsaţi-mi un mesaj.
Bună, tot eu sunt. Trebuie neapărat să vorbim...
aşa că sună-mă când primeşti mesajul, bine?
- Eşti bine? - Da.
Oamenii ăştia sunt prea deştepţi.
...flori tropicale.
- Ce sunt orhideele? - Corect.
Eu ştiu doar întrebările din "Gilligan's Island".
1972. Ken Howard a dat o declaraţie...
- Alo? - Tru, sunt Meredith.
Ascultă, trebuie să-l găsesc pe Harrison.
Nu ai cumva veşti de la el?
De fapt, am.
- E arestat, Tru. - De ce?
Încă nu au despus acuzaţiile, dar cred că pentru crimă de gradul unu.
Ce?
Spun că l-a ucis pe fost soţ al prietenei sale.
Andrew Webb?
- Ăsta e tipul. De unde ştii? - Tocmai i-am primit cadavrul.
Dar nu se poate. Harrison n-ar putea ucide pe nimeni.
Nu arată prea bine. Sângele lui e în sufragerie.
- Amprentele lui sunt pe armă. - Unde e acum?
Îl duc în centru. Ascultă, trebuie să închid.
- Te voi suna când voi şti mai multe. - Mere, aşteaptă.
Gardez, trebuie să-mi ţii locul.
Spune-i lui Davis că mă întorc cât de repede posibil.
Eşti bine?
Numele acestei flori este o aluzie...
Încă nu ştiu.
Nu că m-ar deranja ideea
că-mi vorbesc cadavrele
dar dacă ai de gând să-mi ceri ajutorul
acum ar fi momentul.
Ajută-mă.
- Alo? - Bună, surioară.
Dormeai?
Harrison, vreau să mă asculţi cu mare grijă.
- Îţi voi spune ceva. - Nu putem vorbi la micul dejun?
Stai, ne mai primeşti la micul dejun, nu?
Da, dar azi se va întâmpla ceva. Ceva important.
Ştiu. O cunoşti pe Sarah.
Nu fă atâta dramă din asta. Trebuie să închid. Am bateria descărcată.
Harrison, nu. Aşteaptă.
Ajută-mă.
Ai ajuns mai devreme.
Cu vreo... 12 ore.
Nu rămân.
Pentru cineva căreia nu-i place, eşti des pe aici.
Nu crezi că poate locul tău e aici?
Îţi voi spune în vreo 12 ore.
Probleme.
- Harrison are probleme. - Harrison are mereu probleme.
M-ai scos din şedinţă ca să îmi spui asta?
- Astăzi e diferit. - Bine. Care e diferenţa astăzi?
Va suna ciudat...
dar crezi că Harrison e capabil să ucidă pe cineva?
- Ce? Ce fel de întrebare e asta? - Crezi?
E fratele nostru.
Nu am fost atât de apropiaţi, dar...
Vreau să fii sinceră.
Crezi că Harrison ar putea ucide pe cineva?
Da.
- Nu cred că ar... - Despre ce e vorba?
Sau e iarăşi o nebunie ipotetică de-ale tale?
Da. Asta este.
Dar uite, voi aveam nevoie de ajutorul tău astăzi, fără să pui întrebări.
Bine. Dar data viitoare nu mai face asta în timpul şedinţelor, bine?
Bine. Ţinem legătura.
Vom vorbi.
Ai întârziat.
Bine că nu ţi-am dat înapoi cheia de rezervă...
sar ar fi trebuit să mă strecor iarăşi pe ţeava aia.
- Mă bucur să te văd. - Da, şi eu.
Îţi poţi da drumul oricând.
Vreau să o cunoşti pe...
- Sarah. - Tu trebuie să fii Tru.
- Am auzit aşa de multe despre tine. - La fel.
Ai o casă minunată. Clădirile astea vechi sunt grozave.
- Putem vorbi o clipă? - Haide. Abia am ajuns aici.
Şi poţi spune orice în faţa lui Sarah.
Bine.
Ieri m-am întâlnit cu Andrew.
Andrew?
Fostul meu soţ.
Tru? Serios?
Pe viitor, două subiecte interzise când îmi cunoşti noile prietene:
fostele mele şi foştii lor.
Vreau să nu te apropii azi de Sarah.
Nu te schimbi niciodată.
Fiecărei fete pe care o aduc la tine îi găseşti câte un cusur.
E divorţată. Şi ce mare brânză?
Jumătate din ţară e divorţată.
Nu am nimic împotriva ei. Tu mă îngrijorezi.
Sunt băiat mare.
Dacă îmi frânge inima, asta este.
Nu mă poţi apăra la nesfârşit.
Nu, dar te pot apăra astăzi.
Du-te la film, la hipodrom, cum vrei.
- Dar te rog, nu te apropia de ea. - Uneori nu te înţeleg.
În ultima vreme, în majoritatea timpului.
Fă-o pentru mine, bine? Doar astăzi.
De ce trebuie mereu să complici lucrurile?
Pentru că o pot face.
Te pot ajuta?
Nu mi-am dat seama că e cineva aici. Îmi pare rău.
Faci poze cu casa mea.
Va trebui să faci mai mult de atât.
Facem un album cu portul.
Poze şi sunete, toate chestiile astea.
Un album?
Un proiect de album, de fapt.
Nu te voi plictisi cu detaliile...
dar nu aş folosi vreo poză fără permisiunea ta.
Ai o barcă minunată. Îmi cer scuze pentru deranj.
Are şi un interior.
Povesteşte-mi despre album.
Bere, vin? Te pot servi cu ceva?
De ce am impresia că nu albumul te interesează?
De ce am impresia că eşti una dintre cele mai perspicace femei
pe care le-am întâlnit în ultima vreme?
E foarte drăguţă.
Ea e Sarah.
Sigur avem lucruri mai interesante de discutat decât soţia mea.
- Sigur nu vrei ceva de băut? - Scuze. Sunt presată de timp.
Dar mă bucur să văd că divorţul nu te încetineşte deloc.
Sarah şi cu mine nu suntem divorţaţi. Suntem separaţi.
- Sarah nu e fosta ta soţie? - Nu, e cea actuală.
Alo?
Unde eşti? Te aştept de jumătate de oră.
Îmi pare rău. A apărut ceva.
Voi încerca să nu o iau personal.
Atunci te sun diseară.
Doar aminteşte-ţi un lucru.
Regula celei de-a treia întâlniri a fost inventată ca bărbaţii să ne bage în pat.
Orice-ai face, să nu pici în plasă.
Văd că iei în serios rolul ăsta de soră protectoare.
De ce nu i-ai spus lui Harrison că mai eşti încă măritată?
A zis că eşti dură.
Dar nu credeam că pentru binecuvântarea ta e nevoie de un interviu...
şi de o verificare a trecutului.
Îmi pare rău. E frăţiorul meu. Uneori mă las dusă de val.
Doar pentru că nu am semnat actele de divorţ...
nu înseamnă că suntem căsătoriţi.
Ştii pe cineva care ar dori să îi facă rău soţului tău?
Oamenii nu îi fac rău lui Andrew.
Andrew le face lor rău.
M-am măritat cu el când eram tânără.
Prea tânără.
Poate de asta am crezut că este vina mea.
Că greşisem cumva.
Că o meritam.
Ce să meriţi?
Spune-i cum vrei. Violenţă domestică, abuz fizic.
Doare la fel.
În sfârşit am avut curajul de a pleca. Credeam că partea cea grea se încheiase.
A durat un an ca să-mi dau seama că partea grea nu începuse încă.
Nu voia să divorţeze de tine?
Nu. Lui Andrew nu-i place să piardă controlul.
De asta totul are sens.
Le-am găsit de dimineaţă în cutia poştală.
Fără nume, dar nu e nevoie să fii vreun geniu ca să ştii cine le-a trimis.
Trebuia să îi spun lui Harrison mai devreme că sunt încă măritată?
Probabil.
Nu voiam să îl sperii.
Nu se sperie atât de uşor.
Ştiu. Asta îmi place la el.
Fie că-ţi place sau nu, eu îl iubesc.
Şi eu.
Îmi spui să nu mă apropii de Sarah şi tu te duci să o baţi la cap.
M-a sunat, aproape plângând. Crede că o urăşti.
Nu o urăsc, Harrison. Nu despre asta e vorba.
Atunci despre ce?
Trebuie să ai încredere în mine, bine? Crede-mă că ştiu ce fac.
Sau poate nu. Nu ştiu.
Vorbeai mai logic...
când credeai că morţii vorbesc cu tine.
Mulţumesc.
Şi când ai devenit o asemenea ipocrită?
Te culci cu profesorul tău
şi mă ataci pentru că mă văd cu o femeie separată.
Nu e vorba de asta.
Motivul pentru care nu e divorţată, Tru, este că îi e prea frică să depună actele.
La naiba, Tru.
Ştii ce cred? Cauza cred că e fericirea mea.
Da. Pentru că am cunoscut pe cineva şi te ucide
că frăţiorul tău patetic are o viaţă mai bună decât a ta.
Şi în tot timpul ăsta mă convinseseşi că Meredith e cea egoistă.
Când de fapt tu erai aceea.
- Harrison, înţelegi greşit. - Da?
Mi se pare că pentru prima oară înţeleg foarte bine.
Să ghicesc. Nu există nicio carte.
Aş vrea să îţi pun câteva întrebări, dle Webb.
Ar fi bine să spui repede, poliţia va ajunge aici în curând.
Trebuia să ştiu.
- Cu cât te plăteşte Sarah? - Pentru ce?
Ca să sapi în secrete, să mă forţezi să îi acord divorţul.
Doamne, ştii că am jucat jocul ăsta luni întregi.
Şi sincer, lipsa ei de originalitate începe să mă surprindă.
Sunt Andrew Webb din port.
Nu lucrez pentru soţia ta. Sunt aici ca să te ajut.
Am un intrus la bord.
Cu ce să mă ajuţi?
Să apuci ziua de mâine.
Asta e o ameninţare?
Nu.
Dar dacă vrei să te ajut, trebuie să fii sincer cu mine.
- De ce o urmăreşti pe Sarah? - Ce?
De ce nu-i acorzi divorţul?
Pentru că s-a măritat cu mine pentru bani.
Dacă îi acord divorţul, primeşte jumătate.
Dacă rămânem căsătoriţi, primeşte cât îi dau eu.
Deci o pedepseşti.
Mă scoate pe mine cel rău. Strălucit.
E mai deşteaptă decât credeam.
Ţi-a zis că o băteam?
- Spui că nu e aşa? - Nu am lovit-o niciodată pe Sarah.
Şi nu am lovit vreodată o femeie.
Fugi înainte să îmi schimb răspunsul.
Sarah!
Spune-mi ce s-a întâmplat.
A venit aici şi nu se mai controla.
Te-a lovit?
- Te-a... - Nu.
Nu de data asta...
dar m-a ameninţat.
A ameninţat că mă va ucide.
Ce? De ce?
Din cauza ta. Pentru că te urăşte.
Mă urăşte? Ce-am făcut?
M-ai făcut să mă îndrăgostesc de tine.
Poate ar fi mai bine să nu fim împreună acum, bine?
Pentru amândoi.
Nu ştiu, Harrison.
Atunci aş ceda în faţa lui. Îi dau exact ce vrea.
Doamne, ce pot face? Vine aici şi eu nu mă pot apăra.
Poate nu ar trebui să fii neajutorată.
Ce spui?
Să mă duc la ore de autoapărare sau să cumpăr o armă?
Nu ai fi neajutorată.
Uită-te la mine.
Ştiu un tip.
- Ştii pe cineva? - Da.
Ţi-ar putea face rost azi de o armă.
- Mă iubeşti? - Ştii că da.
Atunci ai încredere în mine.
Ştiu pe cineva.
911. Da, sunt Sarah Webb.
- Sunteţi bine? - Soţul meu tocmai...
Vorbiţi mai tare, doamnă. Ce-a făcut soţul dv.?
M-a lovit.
Sângerez.
- E cu dv. acolo acum? - Nu, a plecat.
Grăbiţi-vă, dacă se întoarce m-a ameninţat...
- A zis că mă va ucide. - Unde sunteţi?
Doamne, e aici.
Andrew, termină, te rog.
Un prieten de la procuratură a găsit asta de decembrie trecut.
Minţea.
- Poftim? - Nimic. Gândeam cu voce tare.
Harrison ştie că îi anchetezi prietena?
E pentru bine lui, Mere. Trebuie să ai încredere în mine.
Ce s-a întâmplat când a apărut poliţia acasă la ea?
Soţul plecase, poliţia a emis un mandat de arestare pe numele lui.
- Şi? - Şi nimic.
Sarah s-a dus a doua zi să se asigure că renunţă la acuzaţii.
- De ce? - Sindromul clasic al femeii bătute.
Văd asta tot timpul.
Dacă ai terminat cu proiectul de cercetare, am multă treabă de făcut.
- Mulţumesc, Mere. Îţi sunt datoare. - Da, aşa e.
Dacă ai nevoie de protecţie la domiciliu...
aş alege o armă semiautomată, 9 mm.
- Vând multe. - Ce înseamnă 9 mm?
E mărimea glonţului. Asta folosesc poliţiştii.
Normal că ai putea să creşti puţin miza...
10 mm sau 45. Amândouă foarte bune alegeri.
Şi asta?
Sigur. Dacă îţi este invadată casa de urşi grizzly.
- Cea de 9 mm e bună. - Bună alegere.
Micuţa doamnă vrea să îl împachetez sau îl va purta până acasă?
Nu pot face asta. Harrison, îmi pare rău, nu pot.
Am vorbit despre asta. Ai nevoie de el.
Şi ce rezolvă? Crezi că îmi va reda viaţa?
Şi am citit undeva
că arma mea e posibil să fie folosită împotriva mea.
- Vrei să o ţin eu? - Nu, Harrison, e...
Pentru că o voi face.
Ai nevoie de ea dar nu o vrei în casă.
Aşa că o voi ţine eu. S-a rezolvat problema.
Şi dacă te mai supără...
trebuie doar să am suni.
Nu ştiu. Deja te-am amestecat prea mult în asta.
Acum suntem împreună.
Împachetează-l, sergente.
Doamne, urăsc asta.
Ştiu că nu vrei să vorbeşti cu mine, dar trebuie să asculţi.
- Voiai să vorbeşti cu mine? - Te rog.
Uite, îmi pare rău.
Pentru Sarah. Că m-am îndoit de ea.
Ştiu că soţul ei e un tip rău. Ştiu totul.
Nu-i nimic.
- E important, Tru. Este... - Nu am terminat.
Pentru că eşti încă în pericol.
La naiba, Tru. De ce nu ne laşi în pace?
Ţi-ai cerut scuze. Şi acum asta. Ştii...
noapte bună.
Harrison, aşteaptă.
Porţi o armă.
Da, nu-mi ţine acum morală, ştiu ce să fac cu ea.
Doamne.
Crezi că Harrison ar ucide pe cineva?
Da.
L-ai ucis.
Ce tot spui?
Îl vei ucide. Îl vei ucide pe Andrew în seara asta.
Ce tot spui? De ce ai zice asta?
- Pentru că ştiu. - Ce ştii?
Tot ce se va întâmpla astăzi.
Ce, dintr-o dată ai ajuns mediu?
Nu sunt mediu. Sau nu cred.
Nu ştiu sigur ce nume ştiinţific are chestia asta.
Dar în termeni profani, retrăiesc zilele.
Retrăieşti zilele?
Oamenii îmi cer ajutorul. Oamenii morţi.
Ştiu, ţi-am zis deja asta. Dar apoi ziua o ia de la capăt...
şi am o şansă să îi salvez de la moarte.
Nu se întâmplă în fiecare zi.
Nu că asta ar face lucrurile mai puţin ciudate, dar...
Cum credeai că ştiam ce carte vei trage?
Ia asta.
De unde credeai că ştiu cine va câştiga meciul?
- Chiar şi tu erai curios. - Bine, Tru, te iubesc, ştii doar.
Dar ai nevoie de ajutor. De mult ajutor, bine?
Îl vezi pe ospătar?
În două secunde îşi va scăpa tava.
Ce tot spui...
- Şi tipul din capătul salonului? - Tru...
Se va ridica şi îi va face o declaraţie de iubire prietenei lui.
O iubesc pe fata asta!
Ce se întâmplă?
Asta e una dinte emisiunile în care speriaţi oameni?
Într-un minut îţi va suna mobilul. Va fi Sarah.
Supărată şi având probleme. Ascultă-mă. Te va chema la ea.
Vei fugi de aici şi îi vei ucide soţul.
Îi vei ucide soţul şi vei fi arestat pentru uciderea lui în seara asta.
M-ai prins cu chelnerul şi cu iubitul, bine? Dar asta?
E cam aiurea, nu crezi?
Alo?
E Sarah. Spune că are nevoie de mine.
Harrison, aşteaptă.
- Mă duc, Tru. - Nu poţi.
Are nevoie de mine. O iubesc şi are nevoie de mine.
Nu o poţi salva. Nu e responsabilitatea ta.
Dacă te duci acolo în seara asta o vei ucide.
- Dar merită ce va primi. - Şi apoi? Tu unde vei ajunge?
În închisoare pe viaţă sau mai rău?
Ce? Vrei să fiu ca tata?
Să stau neajutorat să văd cum femeia iubită e ucisă?
Asta vrei?
- Nu o transforma în mama. - Ce?
Harrison, ea nu e mama. Nu încerca să o salvezi pe mama.
Nici nu ştiu despre ce vorbeşti.
Harrison.
Uită-te la mine.
Vrei să mă priveşti?
Am 22 de ani.
Într-un fel sau altul i-am pierdut pe toţi cei dragi.
Mama ucisă de un glonţ, tatăl neinteresat de noi...
Meredith pierdută în cocaină şi ambiţie. Nu vezi?
Nu te pot pierde şi pe tine.
Altfel nu îmi va mai rămâne nimeni.
Sunt blestemată pentru că pot vedea viitorul.
Şi dacă te duci acolo în clipa asta eu nu mai am niciunul.
Fără tine, sunt singură.
Nu mă vei pierde niciodată, Tru.
Dar trebuie să plec.
Trebuie să plec.
Har...
Taxi.
Bună.
Mă gândeam că ar trebui să ştii. Andrew Webb a primit amendă de viteză
pe 20 decembrie anul trecut.
De fapt, nu cred că este cel mai potrivit moment.
- În California. - Şi?
E aceeaşi seară când Sarah a sunat aici la 911.
Cine l-a văzut pe Andrew în seara aceea?
Doar Sarah. Poliţiştii nu l-au găsit. De ce?
Pentru că nu era acolo.
Nu vrea să divorţeze de tine?
Doamne. I-a întins o cursă. Îi întinde o cursă lui Harrison.
S-a măritat cu mine pentru bani.
Mere, vreau să te întreb despre legea divorţului.
Dacă divorţezi de soţ în statul ăsta...
Iei jumătate din proprietăţile comune.
- Şi dacă îl ucizi? - Ajungi la închisoare.
Despre ce e vorba?
Dar dacă pui pe altcineva să-l ucidă, primeşti tot...
şi bietul prost ajunge la închisoare.
Ai zis că va fi descuiat.
Am fost surprins când m-ai sunat.
Credeam că nu suporţi să fii în preajma mea.
De obicei nu suport. Doar când nu e disponibil electricianul.
Fermecătoare ca întotdeauna, Sarah.
Bine, firele tale par în ordine.
Cum poţi asculta muzica asta? Nu-mi aud nici propriile gânduri.
- Ai auzit asta? - Nu. Nu am auzit nimic, Andrew.
Bine, am auzit. Andrew, ai grijă.
- Bine, sună la poliţie. - Bine.
Ucide-l, Harrison.
Ucide-l sau ne va ucide pe amândoi.
Nu.
- Nu pot. - Eşti un laş.
Poate că sunt...
dar nu sunt un ucigaş. Nu o pot face.
Acum eşti unul.
Sângele tău e în casă, amprentele tale sunt pe armă.
Din fericire, am reuşit să ţi-o smulg.
Sarah.
Ascultă-mă şi susţine autoapărarea...
deşi vă fi greu de dovedit dacă ai forat intrarea.
911.
Da, bună.
Vreau să raportez o crimă.
Soţul meu e mort.
Ce se întâmplă aici?
Complicitate la crimă, aş spune.
Astăzi am primit un telefon tare ciudat.
Ştiu că nu vrei să vorbeşti cu mine, dar trebuie să mă asculţi.
O fată m-a implorat să port o vestă antiglonţ.
Te-aş fi apărat.
Ştii asta, nu?
Adio, Sarah.
Trebuia să iei jumătate.
Nu sunt sigur că pot crede partea cu "retrăirea unei zi".
Nu eşti de învinovăţit.
Dar să spun că o pot face...
dacă e adevărat ce ai spus tu.
Crezi că ieri l-am ucis?
Nu ştiu. Poate.
Probabil.
Te mai doare capul?
Da. Ca mândria mea.
Desigur, dacă faci cu adevărat ceea ce spui tu...
am avea mult de profitat.
Deja am făcut-o.
Ţi-am urmat sfatul.
James şi cu mine ne-am întors în apartament.
Şi doar am vorbit.
- Doar aţi vorbit? - Da.
- Bine, Linds. Sunt mândră de tine. - Şi ştii de ce mi-am dat seama?
Că James e plicticos. Aşa că m-am culcat cu el.
M-am gândit că aşa o să tacă.
- Şi? - A fost frumos.
A fost foarte frumos.
Ieşim la sushi mâine seară. Ce bine că nu ţi-am ascultat sfatul, nu?
Da, ce bine.
Ai ajuns. Nu eram sigur că vei reuşi.
- Aveai dreptate, Davis. - Da? În legătură cu ce?
Cred că mă aflu aici cu un motiv. Cu unul bun.
Da. M-am gândit eu că te răzgândeşti.
Preşedinţi. 1,600$. 1979.
- Bună, Tru. - Salutare şi ţie.
E o noapte liniştită. Nimic nou de la prânz.
Tipii ăştia sunt atât de deştepţi.
Eu ştiu doar întrebările despre "Gilligan's Island".
Ce sunt orhideele?
Flori. 1,600$.
Ce, e o reluare?
... cunoscută uneori drept Pasărea Paradisului.
Nu şi pentru tine.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro