Dacă atacă vreun demon cât sunt plecată?
Nu vor ataca, bine? Vă cred moarte.
Nu aici, ci oriunde, în general.
Adică "oriunde în oraş"?
Da. Ce-ar trebui să fac? Să-l ignor?
Trebuia să mă fac mai înalt. Mereu am vrut să fiu mai înalt.
Mă asculţi?
Da. Ignoră-mă.
De ce te-ai făcut blondă?
Nu ştiu. N-am prea avut timp să mă gândesc la asta.
Şi îmi cam place.
Leo, s-au întors clopoţeii. Mă poţi ajuta să scap de ei?
Doar ignoră-i.
Ăsta e "sfatul zilei" pentru el. Scuză-mă.
Nu îi pot ignora, nu încetează deloc.
Şi ce vrea micuţa vrăjitoare?
Nu ştiu. Poate nici nu îşi dă seama că te cheamă.
Uneori, noile "protejate" nu ştiu, o fac inconştient.
Atunci cum să-mi recapăt viaţa?
Viaţa ta? Cum rămâne cu a mea?
Ce-i cu ea?
Cum să mă mărit cu un tip pe care abia l-am cunoscut în lift?
Scuză-mă, dar eu am fost prima cu obsesia.
Nu, scuză-mă.
De fapt, eu am fost prima.
Căsătoria cu un străin are câştig de cauză.
Nu ştie cine sunt de fapt.
Da, dar e un străin drăguţ şi ştii ce?
Fetelor, se poate?
Măcar nu mă scoate din minţi.
Poate ar trebui să încerci meditaţia.
Abia mi-am recăpătat viaţa. Nu vreau să mă cuplez încă.
Nu-i nimic rău în a avea pe cineva.
Nu, fetelor. Serios.
Înapoi la viaţa mea.
Poate ar trebui să mă duc la şcoala de magie ca să scap.
E drăguţ.
Dar risc să mă expun.
Nici nu ştiu ce face.
Întrunire de familie, acum.
Dacă nu voia să meargă la şcoala de magie,
era suficient sÄƒ-mi spunÄƒ.
Ai dat de belele.
Ce să fac...
E abandonată.
Nu e nimeni aici.
Deşi pot fi tot invizibili.
Până la urmă, e o şcoală de magie.
Nu.
Magia de aici e acum a noastră.
Eşti sigur?
Absolut.
CHARMED Sezonul 8 Episodul 2
Traducerea şi adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri www.addic7ed.com
Oameni buni, trebuie să gândim lucid.
Altfel, ce facem?
Am putea să ne luptăm din nou cu demonii.
Chiar dacă ne cred moarte?
Era o întrebare retorică.
Ba nu.
- Paige! - Ce-i?
Cred că nu trebuie să ne grăbim, să avem răbdare.
Spune-i asta premoniţiei mele.
Şi "protejatei" mele.
Nici să nu începi.
- Vei întârzia. - Pentru ce?
Ziua la salonul de frumuseţe.
Voiam să fac rapid un masaj şi un tratament cosmetic.
Sunt atât de geloasă.
A fost ideea lui Phoebe. Ne uitam la "Sex and the City".
Apropo,
Carrie s-a măritat vreodată cu un necunoscut?
Carrie?
Nu o întreba iarăşi despre "Sex and the City".
Nu, răspunsul e "nu". N-a făcut-o.
De ce nu ne putem trăi vieţile la fel ca ele?
Una dintre ele nu era cam uşuratică?
Nu, era o femeie cu mintea deschisă.
Ceea ce se poate întâmpla, apropo, doar când eşti liberă.
Doamne! E absolut necesar?
Se pare că da.
Nimeni nu a zis că va fi uşor.
Trebuie să vedem lucrurile limpede.
Cât de rău poate fi când nu mai avem nicio grijă cu demonii?
Mulţumesc.
Tu trebuie să te concentrezi la altceva.
Nu te mai gândi la "protejată".
Păi, oameni buni, aştept sugestii.
Fă ce zice bunica. Pleacă de aici.
Ignoră semnele fostei tale vieţi şi caută calea spre viaţa cea nouă.
Încearcă orice.
Şi pentru tine semnele sunt importante.
Nu chiar asta este o viziune?
- Da, dar... - Nu mă face să fluier.
Anul trecut ai avut premoniţia că vei avea o fiică,
aşadar anul acesta va trebui să faci sex şi să rămâi gravidă.
Şi de vreme ce Dex se întâmplă să rimeze cu "sex",
el ar putea fi tatăl.
Doamne!
Îţi sugerez să încerci să îl cunoşti, repejor,
pentru că poate ăsta-i un semn pe care nu-l poţi ignora.
Bine? E în regulă? Super. Ne vedem mai încolo.
Poate că Piper are dreptate.
Dacă am învăţat un lucru,
acesta este că suntem călăuzite.
Şi semnele mereu ne arată calea.
Întrebarea este: unde să încep să le caut?
Începe cu Dex. Vezi dacă-l placi măcar.
Faptul că ne putem însuşi locul ăsta
nu-i o dovadă că Cele Fermecate sunt moarte cu adevărat?
Dacă nu cumva se ascund.
N-ar lăsa şcoala de magie fără protecţie.
Nici nu i-ar lăsa puterea la cheremul nostru.
Poate că nu.
Dar ăsta e misterul pe care încercam să-l rezolvăm.
Nu-i aşa?
Apropo, aţi făcut vreun pas înainte în privinţa vrăjitoarelor?
Până acum am ademenit trei adolescente.
Le-am recrutat pe toate, dar nici urmă de vrăjitoare.
Nu vor mai putea ignora criza prea mult timp.
Dacă surorile mai sunt în viaţă, le vor sări în ajutor.
Aşa e firea lor.
Dacă nu cumva planul tău e prea "secret" ca să-l observe.
Poate le supraapreciezi.
Demonii au mai folosit basmele ca să prindă vrăjitoarele.
E o chestie elementară.
Cenuşăreasa le-a transformat pe Cele Fermecate în dovleci.
Oamenii cresc auzind poveştile astea.
Acestea fac apel la sentimentul comun tuturor oamenilor: teama.
De asta ne putem ademeni aşa de uşor victimele.
Nu-ţi face griji,
cândva vor urma şi Cele Fermecate
iar când o vor face vor fi ale noastre.
Şi dacă n-au muşcat momeala?
Dacă nu mai sunt în viaţă?
Atunci vom distruge câţiva puşti iar asta va fi amuzant, nu?
Să o găsim pe următoarea Alice.
Semnele pot fi bune sau rele.
Dar nu ar trebui niciodată ignorate.
Îţi zic eu, se întâmplă ceva foarte ciudat.
Haide! De ce nu fac nimic poliţiştii în privinţa asta?
E dubios rău.
Nu ştiu. Poate cred că e ceva legat de droguri.
Nu sunt droguri. Nici vorbă.
E ceva mult mai înspăimântător. Dar lor nu le pasă.
Nimănui nu-i pasă! Suntem adolescenţi!
Nu, Alyson a împlinit 20 de ani.
Cine e Alyson?
Alyson?
Fata care a dispărut?
Care-a fost găsită rătăcind de parcă i-ar fi fost şters hard-diskul?
"Hard-diskul"?
Nu-i amuzant, Billie.
E grav. Un ticălos vânează copiii ca noi şi nimeni nu face nimic.
Nici măcar nu-ţi pasă?
Deocamdată îmi pasă doar să nu întârzii la Mate şi la Fizică,
la care rămân corigentă.
Incredibil.
Mă rog.
Spun doar că ar trebui să se facă ceva
înainte să mai aibă cineva de suferit.
Semnele nu au mereu înţelesul pe care-l credem noi.
Pot, până la urmă, să te încurce.
Mai ales în lumea asta, unde suntem bombardaţi de ele.
Ţine de noi să le interpretăm pe cât de bine ne stă în putinţă.
Se cheamă "supravieţuire".
Urci?
Da, însă nu chiar acum. Nu-i nimic. Du-te.
Din păcate, e frustrant să aştepţi semnul potrivit.
Mai ales când te grăbeşti să concepi un copil.
De aceea, uneori trebuie să...
- Bună. - Bună.
... ajuţi semnele să vină la tine.
Te cheamă Dex, nu-i aşa?
Da. Şi tu eşti... Julie.
Ţi-ai amintit?
Cum aş putea uita?
Pe de altă parte, unele semne ţi se arată când nu vrei.
Super. Absolut super.
Permisul de conducere, te rog.
Ce-am făcut?
Ai trecut pe roşu.
Eşti din Los Angeles?
Da.
Verişoara mea a murit. Am venit aici ca să ajut.
Îmi pare rău.
E mai greu decât credeam că va fi să mă adaptez într-un oraş mare...
Ce făceai înainte de asta?
Poţi spune că... ajutam oamenii.
Da? Poate ar trebui să devii poliţistă.
Unitatea 10, recepţionat. Ajung în 5 minute. Terminat.
Ce e un 920?
Găsirea unei persoane dispărute.
Probabil e încă unul dintre copiii ăia.
Pare să fie ziua ta norocoasă.
- Pot să te întreb ceva? - Repede.
Ce-ţi place cel mai mult la slujba ta?
Că-i prind pe răufăcători.
Parcă ziceai că mergem la o petrecere.
Da, Allister, asta facem.
Da?
Eşti sigură că ăsta e drumul?
Nu vrei să întârzii, nu-i aşa?
Nu, dar...
Pentru că am întârziat foarte mult.
Pentru ce am întârziat?
Uite. Poate că n-a fost o idee bună. Nici măcar nu te cunosc.
Ţi-am promis o aventură, nu-i aşa?
E acolo, jos.
Ce e acolo?
Vezi cu ochii tăi.
Haide.
Nu eşti măcar puţin curios?
Şobolani.
Ajutor. E cineva?
Unde mă aflu?
Ai coborât în vizuina iepurelui.
Allister în Ţara Minunilor.
Pe-aproape.
Pentru asta mi-a venit inspiraţia acum câţiva ani.
Zburam deasupra Africii.
Mă uitam pe geam, conştientizând dureros luptele duse sub mine
şi totuşi admirând norii şi simţindu-mă împăcat.
Ar trebui să ne amintească
de echilibrul delicat între viaţă, bine, rău,
agonie, extaz, toate astea.
Toate lucrările mele... sunt un fel de exprimare prin artă.
Ar trebui să fie admirate în momentul prezent.
Până la urmă, doar atât avem, nu-i aşa?
Am tendinţa să cred prea mult în viitor.
Nu am ce face. Port asta în sânge.
Oricum, e grozav. Totul e grozav.
Totul e minunat.
Şi eu te-am crezut tot timpul ăsta un simplu avocat...
Credeam că ai venit în oraş abia după moartea lui Phoebe.
Da. Aşa am făcut.
Asta spunea Phoebe.
Am reţinut ce spunea ea despre tine.
E foarte trist.
Sigur, cred că e greu.
Dar viaţa merge înainte, nu-i aşa?
Nu asta e lecţia pe care trebuie să o învăţăm?
Nu ştiu ce să zic despre lecţie, dar...
Nu chiar, e mai mult decât pot îndura să învăţ.
Am spus adesea că partea cea mai rea la tehnologia modernă
este felul în care îţi fură cele mai frumoase clipe.
Micile descoperiri, chiar şi intimitatea.
Ce?
Mă gândeam că... asta a spus odată şi Phoebe.
Serios? Ce ciudat.
A scris-o în rubrica ei din ziar. Aproape cuvânt cu cuvânt.
Nu ştiu. Probabil că este o trăsătură în familie.
Da, probabil.
Chiar îi citeai rubrica, nu-i aşa?
Vrei să bem o cafea împreună?
Nu-i cină, nici măcar prânz, dar nu-i deloc rău.
Mi-ar plăcea.
Când te grăbeşti, nu poţi fi pretenţioasă cu semnele.
Câtă vreme sar nişte scântei, ce mai poţi cere în plus?
Din fericire, nu orice scânteie este un semn bun.
- Uh-oh! - Cum adică "uh-oh"? E de rău?
Cred că s-a stricat transformatorul.
Repară-l.
Nu pot. Trebuie să-l schimb.
Poţi lua unul nou ca să îl înlocuieşti?
Trebuie comandat. Ar putea dura câteva zile.
Câteva zile? Nu am câteva zile!
E un club de noapte. Cu muzică, lumini, POS-uri.
Am nevoie de electricitate.
Mi-aş dori să te pot ajuta,
dar oricum până mâine nu pot aduce aici nici măcar un inspector.
Un inspector? Ce inspector? Pentru ce?
Aşa e regulamentul.
- Aştepţi aici cât sun? - Nu, nu vreau să aştept aici.
Nici nu ar trebui să fiu aici.
Ar trebui să-mi fac manichiura, pedichiura,
un tratament cosmetic şi încă o chestie.
Nu-ţi prea pasă, nu?
Sunt doar un electrician, doamnă.
Bine, ştii ceva, Bud?
Nu-mi prea pasă.
Fă orice e nevoie.
Ia panouri solare, un generator. Dar ştii ce?
Vreau puţină lumină, bine? Una micuţă. Se poate?
Îmi pare rău.
Semnaţi, vă rog.
Da.
Desigur, pe planul cosmic, semnele dobândesc un echilibru.
De exemplu, când unul spune "închis",
altul spune "intră".
Te pot ajuta cu ceva?
Bună. Verific nişte chestii pentru o prietenă.
Vrea să devină ofiţer de poliţie?
Este o "ea"...
Cred că îşi explorează opţiunile.
Înţeleg.
Nu-şi putea alege o profesie mai nobilă.
Are pregătire în domeniul apărării legii?
Neoficială.
A fost asistentă socială
şi a efectuat foarte multe arestări cetăţeneşti.
Una e să porţi un stilou şi alte e să porţi o armă.
- Ai tras vreodată cu arma? - Eu?
Nu. Însă e vorba despre...
Prietena ta, da.
Să nu mă înţelegi greşit,
dar îmi dau seama doar privindu-te că nu ai ce îţi trebuie.
Poftim?
Noi căutăm tineri serioşi
şi eu îi elimin pe, ţăcăniţi, nazişti şi divorţatele atrăgătoare
care ar irosi banii contribuabililor.
Evident, habar n-ai cu cine vorbeşti.
Fără supărare, doamnă.
Îi acceptăm doar pe cei mai buni.
Şi asta nu include pe cineva speriat că-şi va rupe o unghie.
Ştii ce?
Cum îndrăzneşti să mă judeci? Nu ştii nimic despre mine.
Puteam să salvez lumea de o sută de ori până acum.
Desigur. O zi bună.
Nu, ştii ce?
Ştiu că nu mă crezi în stare, dle înalt de doi metri, dar uite.
Pun pariu că te pot înfrânge.
Sigur că da, doamnă.
Lasă-mă să încerc.
Fă-ţi un bine.
Plecă, acum.
Uite, n-am timp pentru prostiile astea.
Ai formularul de înscriere pe birou.
Iepuraşule...
Vino aici, iepuraşule.
Iepuraşule, nu te teme.
Iepuraşule, nu-ţi voi face rău.
Dumnezeule.
Îmi pare rău, Alexis. Încearcă din nou.
Eşti gata pentru o cursă nebunească?
Ai auzit? Au mai găsit unul, un băiat.
Cred că îl chema Allister.
Alt nume cu litera "A".
E ca în romanul lui Agatha Christie, "The Alphabet Murders", mai ştii?
În cazul ăsta nu-i vorba despre crime, dar ar putea fi.
Puştii ăştia se întorc ca zombi, ca nişte legume.
E groaznic.
Dumnezeu ştie ce le face perversul ăla copiilor.
Îmi pare rău, fără telefoane mobile.
Scuze, nu voiam să te deranjez.
Alo?
Ce? Ce?
Leo, ai rămas încuiat pe dinafara casei?
Cu Wyatt?
Haide...
Ştii ce? Bine. Vin acum, vin acum!
Bun venit, cadeţi.
Sunteţi printre cei puţini şi mândri
viitori poliţişti din San Francisco.
Dar în următoarele câteva zile, veţi fi monitorizaţi,
riscând să fiţi descalificaţi din pricina comportamentului.
Vi se va cere să analizaţi la rece o situaţie
şi să determinaţi acţiunea cea mai potrivită.
Ne vom aştepta să vă purtaţi în mod potrivit,
fără ezitare, dar fără să exageraţi.
Şi vom vedea dacă puteţi reacţiona rapid în stare de stres.
E clar?
Absolut.
Cum te cheamă, cadet?
Jo Bennett.
Sunt cu ochii pe tine, Bennett.
Deciziile proaste şi judecata neclară într-o situaţie de criză
sunt atribute negative care vă pot descalifica în Academie.
Uneori semnele sunt aşa de clare, că doar un prost nu le-ar observa.
Şi Paige nu e proastă.
Bună.
- Te simţi bine? - Nu.
Am o migrenă oribilă.
Îmi pare rău, trebuie să plec.
Nu e uşor să începi o viaţă nouă,
să urmezi noi semne,
mai ales când cele vechi ţi se tot pun în cale.
Nu-i drept, te-ai mişcat!
Ce încerci să faci? Să mă ucizi?
Iarăşi tu?
Uite ce-ai făcut! O prinsesem!
Atunci de ce m-ai chemat din nou?
Nu te-am chemat. Nici nu te cunosc.
Atunci poate că mă ştie vrăjitoarea din tine,
pentru că, din păcate, sunt îngerul tău păzitor.
Orice ar însemna asta.
Lasă-mă în pace.
Nu pot, până nu te ajut.
N-am nevoie de ajutorul nimănui.
Ba ai nevoie de ajutorul meu, de-ţi place sau nu.
Eşti poliţistă?
- Nu. - Bine.
Eşti blondă?
Ne mai vedem.
Ajutor.
Cineva tocmai a încercat să mă răpească.
Aici erai.
Ţi-am adus cafeaua. Cea cu frişcă, nu-i aşa?
Sunt chiar aşa de previzibilă?
Oricine e previzibil când e vorba de cafea.
Să-nţeleg că lucrurile au mers bine cu Dex.
Într-adevăr.
Încă nu sunt pregătită să mă mărit cu el,
dar putea fi mai rău.
De fapt, mi-a fost şi mai rău de atât.
Mai bine ai lua-o mai încet, în pofida premoniţiei tale.
Ştii unde e Piper? I-am adus Cona Makiado.
Nu, nu ştiu. Abia am ajuns acasă.
Paige, cauţi prin magie? N-ar trebui să o faci.
Ţipă mai bine la "protejata" mea. Nu mă lasă în pace.
Şi ai scalpat-o?
Nu. Eram în oraş când m-a chemat.
Şi am găsit-o luptându-se cu un demon.
Altul?
Cum s-a descurcat?
Nu pe cât de bine a avut ea impresia.
Dar măcar a salvat un inocent.
Un inocent? Ce inocent?
Unul dintre adolescenţii dispăruţi.
Măcar n-a ajuns prea târziu...
Cred că dacă o găsesc pe micuţa vrăjitoare
pot să termin definitiv cu toate chestiile astea.
Înfrângându-l pe demon?
Cam asta e ideea.
Nu vreau să fac asta.
Paige, e complet de înţeles că ţi-e dor de vechea ta viaţă...
Nu e aşa.
Sau poate puţin.
Dar nu suficient cât să vreau să mă întorc.
Sigur nu.
Doar că... trebuie să fac asta.
Bine. Atunci te voi ajuta.
Cu cât ne implicăm mai multe, cu atât riscul expunerii creşte.
- Voi fi bine. - OK.
Te-au sunat de la ziar.
Serios?
Ce voiau?
Voiau să discute cu tine, sau cu verişoara ta, evident.
Mă întreb ce doreau.
Vor o declaraţie de la tine, despre Phoebe.
Nu cred că-şi vor da seama. Cred că totul va merge bine.
Partea bună este că-l vei revedea pe Dex.
Semnele se pot ivi oricând, de oriunde.
Dar când primeşti unul, trebuie neapărat să-l urmezi,
chiar dacă te aruncă în braţele pericolului.
Cum ai putut să o laşi să scape?
Orice inocent contează, mai ales unul pe care îl ademeneşti.
Nu am lăsat-o să scape.
- O vrăjitoare... - Nu te descurci cu o vrăjitoare!
Nu era doar una!
Ce vrei să spui?
I-a sărit altcineva în ajutor.
- Altă vrăjitoare? - Nu, un înger.
Probabil îngerul ei.
Una dintre Cele Fermecate nu era cumva şi înger?
Pe jumătate.
De ce?
Poate că nu a ajutat-o orice înger.
Poate că era sora noastră.
E imposibil.
- Niciuna nu arăta ca... - Nici n-ar arăta la fel.
Ar fi deghizate.
Prin magie.
Poate suntem mai aproape decât credem.
Şi ce dacă?
Cum să le ucidem noi, când niciun demon nu a reuşit?
Nici nu încercăm.
Nu avem cum.
Dar putem să procedăm precum ceilalţi,
cu acelaşi rezultat inevitabil.
Renunţ! N-are rost, mă dau bătută.
Te dai bătută? De ce? Ce s-a întâmplat?
Totul.
Nu pot avea o viaţă normală când n-am nicio zi normală!
Nu acum, Leo, n-am chef.
Haide, de parcă eu vreau asta.
Vorbeşte cu mine, bine? Ce este?
Nimic.
Doar că...
Nu e aşa cum m-am aşteptat.
De fiecare dată când încerc să fac ceva pentru mine însămi,
apare mereu ceva şi distruge tot.
Şi pe lângă luptele cu demonii, nu-i altfel decât înainte.
Îmi pare rău că m-am încuiat pe dinafara casei, bine?
Nu-i asta. Nu asta e ideea. Doar... Ştii ce?
Las-o baltă.
A fost o întâmplare, bine? O iei de la capăt.
Trebuie să ai răbdare. Crede-mă. Va dura.
Va dura?
Cât?
Mi-am pierdut vârsta de douăzeci de ani, ce mai vrei?
Ce vrei să spui?
Spun că este...
Simt că m-am trezit şi am pierdut mare parte din viaţă.
A trecut aşa de repede.
Acum şapte ani, terminam facultatea, eram singură,
găteam, voiam să devin maestru bucătar,
apoi, bum: "Eşti vrăjitoare la fel ca întreaga ta familie",
salvam inocenţi, apoi eram nevastă şi apoi mamă, apoi şefa cuiva
şi... devenisem cineva.
Şi...
nu ştiu cum s-o iau de la capăt.
Atâta vreme am fost... multe lucruri.
Nu mai ştiu cine sunt.
Eu ştiu cine eşti.
Eşti o mamă grozavă.
O soţie extraordinară.
Şi, cel mai important, o persoană minunată.
Încetează.
Nu, aşa eşti.
Nu te poţi sacrifica atâţia ani pentru alţii
şi să nu te aştepţi să treci printr-o tranziţie.
Trebuie să ai răbdare.
Şi ce voi face în privinţa vinovăţiei?
Care vinovăţie?
Vinovăţia pe care o simt când ştiu că se petrec lucruri rele
şi că eu nu mişc un deget.
Ca acei copii dispăruţi.
Mereu se vor petrece lucruri rele, Piper.
Se întâmplau cu mult înainte ca tu să devii vrăjitoare
şi vor continua să aibă loc mult timp după aceea.
Ţi-ai plătit datoriile.
Ai fost altruistă, e vremea să fii şi egoistă.
O meriţi.
O meritaţi cu toate.
- Hai să nu ne mai întâlnim aşa. - Da, ce zici de asta?
Uneori e uşor să treci pe lângă semne.
Dar dacă eşti norocos să le vezi, te trimit în direcţia cea bună.
Pe de altă parte, dacă nu le vezi,
se pot întoarce să te muşte de fund.
În forţă.
Ţi-a căzut ceva?
Frumos costum. De unde l-ai luat?
De la Sax. Îţi place?
Nu, vrăjitoarele nu poartă costume.
Serios? Deci nu zboară pe cozi de mătură cu pălării ascuţite?
Voiam să spun în ultima vreme.
Ar trebui să vorbeşti mai clar.
Voi încerca să ţin minte data viitoare.
Mersi pentru pont.
Cum te cheamă?
Pe tine?
Jo.
Billie.
Păi, Billie,
se pare că avem o mare problemă.
Da? Problema mea e de fapt că tu îmi iei tot cheful.
"Chef", aşa numeşti tu luptele cu demonii?
E mult mai mişto decât un joc video!
Ăsta nu-i un joc, bine?
Este real, ucigaş-real.
"Ucigaş-real" nu merge.
Scaun!
Uite cum stă treaba.
Oamenii sunt ucişi.
Aşa că-mi vei spune tot ce vreau să ştiu
şi o vei face acum, altfel ne batem din nou.
Bine, te ascult.
De cât timp eşti vrăjitoare?
Nu de mult timp. Recent am observat că am... puteri.
Aşa că am cumpărat nişte cărţi şi m-am prins.
Şi aşa ai aflat cum să dai de urma demonilor?
Sunt pricepută.
Chiar sunt.
Uite, lasă-mă...
Pot?
Înainte de orice,
am observat că toţi puştii aveau nume care semănau cu "Alice".
Alicia, Alyson, Allister, Alex.
Şi ce legătură are asta?
Alice?
"Alice în Ţara Minunilor"?
Când au fost găsite victimele, acestea vorbeau ciudat:
Pălărierul nebun, Iepurele alb. Omida...
Probabil era ceva demonic. Era prea mişto să nu fie.
Nu, demonii nu sunt "mişto". Sunt malefici.
Cum spui tu. Oricum, am pus totul în calculator,
am folosit acel cristal ca sistem GPS,
am început să caut demonul şi... l-am găsit.
Sau am găsit-o. Demonii sunt tipe?
Nu, nu întotdeauna.
- Şi te-ai prins singură? - Da.
Atunci trebuie să rămâi la adăpost când mă ocup eu de asta.
Stai, ce?
Te depăşeşte problema, Billie. De asta mi-ai cerut ajutorul.
Nu te-am chemat eu.
Lasă-mă să mă ocup de asta împreună cu surorile mele.
Stai, surori? Şi ele sunt vrăjitoare?
Rămâi aici. Mă voi întoarce.
Stai!
Bună, Julie.
Dex, bună. Ce cauţi aici?
Am trecut să văd cum merge treaba cu tributul.
- De fapt, n-are legătură cu asta. - Nu?
Nu. Se pare că le este greu să mai scoată rubrica de sfaturi.
Da.
Aşa că am fost rugată să dau o mână de ajutor,
ceea ce mi s-a părut ciudat, dar am acceptat.
Pentru că sunt aici şi nu fac nimic.
Pari să te amuzi.
Du imediat asta la copiat şi ai grijă
ca "Pârâul ciudat şi călduţ" să fie înainte de "Boston abandonat"
pentru că dă mai bine, da? Mulţumesc.
Termene de predare.
Mă întreb de ce ţi-au cerut asta tocmai ţie.
Nu ştiu.
- Au zis ceva că talentul... - E o trăsătură a familiei?
Da, exact asta au zis.
Stai aşa. Cumva ai...
După întâlnirea din lift am fugit aici
şi le-am zis că eu cred că i-ai putea ajuta.
Orice e mai bun decât prostiile pe care le tipăreau ei, nu?
Da. Mulţumesc... cred.
Încercam doar să apăr rubrica verişoarei tale.
Eram cel mai mare admirator al ei.
Văd.
Păcat că nu ai apucat să o cunoşti.
Poate ne vedem la cină?
A patra victimă, Alex Robbins, 18 ani, tocmai a fost găsită
rătăcind pe Market Street, fără să ştie cine este
sau ce face.
Martorii spun că a fost găsită vorbind incoerent
despre un drum care nu duce nicăieri şi despre zâmbete fără chipuri.
"Zâmbete fără chipuri..."
Ce naiba se întâmplă?
Trebuie să plec.
- Ce? - Te sun eu. Îmi pare rău.
Adolescenţii sunt ademeniţi de o poveste.
Da, "Alice în Ţara Minunilor". Ştim.
Cum adică ştii?
- Billie. - Billie?
Cine e Billie?
Noua "protejată" a lui Paige.
De ce "Alice în Ţara Minunilor"? De ce a ales demonul tocmai asta?
Glumeşti? E vorba despre pierderea inocenţei,
nevoia de evadare, căutarea identităţii.
Dacă este aşa, mă mir că nu ne-au ademenit şi pe noi.
Poate că aşa ar fi trebuit să facă.
Din ce alt motiv şi-ar da un demon atâta osteneală?
Doar ca să distrugă câţiva puşti?
Se poate.
Semnele sunt prea complexe ca să nu fie pentru noi.
Şi Billie.
Nu, nu cred că o vizau pe ea.
Cred că ea doar a dat peste ele.
Înseamnă că e o vrăjitoare isteaţă.
Poate prea deşteaptă pentru binele ei.
Crezi că este o capcană?
S-ar putea.
Atunci ce facem? Nu putem vâna demonul.
Dacă nu facem nimic, alţi inocenţi vor avea de suferit.
Inocenţii vor suferi mereu.
Ştiu, Leo, dar e puţin altfel când ştim despre asta.
Nu cred că putem ignora asta.
Cum îi găsim?
Billie ştie cum.
O să aduc instrumentele ei de căutare şi tu fă o poţiune, bine?
Dacă îşi dă seama?
Nu cred că îşi va da seama pentru că totul e un joc pentru ea.
Unul pe care ar fi bine să îl câştigăm.
Te-am aşteptat.
Sunt curios.
Tu care eşti?
Phoebe?
Piper?
Paige?
Cred că mă iei drept altcineva.
Nu cred.
Trimite-o dincolo.
După ce surorile o vor găsi pe stradă şi vor veni să se răzbune,
le vom trimite şi pe ele dincolo.
Unde e Billie?
Are mari probleme. S-a hotărât să se ducă singură după demoni.
- Ce? - Ai cum să o găseşti?
Cred că da.
Am luat asta din computer, după ce mi-a arătat cum a căutat.
Căuta folosind un computer?
O cheie nouă.
Sigur. Sau o va duce la moarte.
Am găsit-o.
Stai o clipă, stai o clipă.
Dacă Billie nu are nevoie să fie salvată?
Ce?
Ai idee despre ce vorbeşte?
Spun că dacă Billie face parte din capcană?
Absurd.
Chiar aşa?
Gândeşte-te. Ori e atât de isteaţă pe cât o crezi tu
şi a descoperit totul singură...
Ori lucrează cu demonii.
Te rog.
Haide, Paige, cât de bine o cunoşti de fapt?
Ea putea lăsa toate semnele.
Ajutor!
Ucide-o! Am zis să o ucizi!
Taie-i imediat capul!
Fugi să-ţi salvezi viaţa!
Ce se întâmplă cu mine?
"Voi fi judecător şi jurat,"
"spuse vicleana Furie bătrână."
"Şi voi judeca întregul proces, apoi te voi condamna la moarte."
- Billie, eşti acolo? - Da.
Ce-ai făcut?
Cum ai făcut asta?
Ai ucis-o.
Partea bună este că te-ai întâlnit mai întâi cu noi.
N-ar fi trebuit să vă subestimez.
Ştiam că sunteţi în viaţă.
Păcat că nu vei trăi destul ca să-i spui şi altcuiva.
Cu plăcere.
Nu pot să cred. Sunteţi Cele Fermecate?
M-am documentat puţin după ce ai plecat.
În ziare scria că aţi murit într-un accident groaznic.
Tu care eşti?
Eu sunt Paige.
Ce facem?
Arunc-o în aer.
Ce? Ai vreo idee mai bună?
Nu voi spune nimănui, dacă asta credeţi. Promit.
Care e păcăleala?
Arătaţi-mi cum se face,
învăţaţi-mă tot ce ştiţi despre vrăjitorie.
Totul.
- Las-o baltă. - Stai puţin.
Ce ai de oferit?
Vă pot ajuta să luptaţi cu demonii.
Nu trebuie să o faceţi voi tot timpul.
Presupun că de asta v-aţi înscenat propriile morţi, nu-i aşa?
Ai dreptate. E prea isteaţă pentru binele ei.
În regulă.
Cu o condiţie.
Renunţă la hainele astea din piele.
Scuze.
E ciudat unde te duc uneori semnele.
Arareori e locul unde credeai că vei ajunge,
însă mereu este acolo unde ţi-este locul.
Paige şi-a dat seama că nu i se potriveşte să fie poliţistă
dar că un anumit poliţist îi "venea" ca turnat.
Piper avea nevoie de un singur semn: că nu este singură.
Iar eu am descoperit că, precum Alice,
oricât de nebunească ar fi aventura,
semnele te vor duce uneori în locul de unde ai pornit.
Schimbată,
diferită,
dar... "acasă".
Şi trăiră fericite până la adânci bătrâneţi...
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro