"Destiny"...
Modelul e clar Antic,
lansată acum sute de mii de ani.
Unde naiba suntem ?
La câteva miliarde de ani-lumină de casă.
Suntem pe o navă.
Nu avem nicio idee unde suntem faţă de Terra.
Nava aceasta ar putea să fie cea mai importantă descoperire a omenirii
de la poarta stelară încoace.
Sunt oameni nepotriviţi în locul nepotrivit.
Avem mulţi răniţi. Trebuie să ajungem acasă.
Abia avem suficientă energie pentru funcţionarea sistemelor principale.
Pur şi simplu, nava asta nu poate forma către Terra.
Avem o problemă.
Una din gurile de ventilare s-a oprit.
Prima prioritate este să oprim orice scurgere a aerului.
Putem să mai câştigăm o zi şi ceva
înainte să fim ucişi de acumularea de bioxid de carbon.
Nu poţi cere cuiva să se sacrifice.
Nu poţi !
Tată ! Nu ! Aşteaptă !
Se pare că nu mai suntem la viteză superluminică.
Nava a detectat o poartă stelară
pe o planetă în apropiere care ar putea să aibă ce ne trebuie.
Ce avem nevoie este de partea cealaltă a găurii de vierme.
Căldură mare.
Super.
Asiguraţi-vă că putem forma înapoi pe navă.
Deja am început.
- Pare a fi gips. - Ar fi bine.
De ce ?
Căutăm carbonat de calciu.
Calcit.
Gipsul este sulfat de calciu, care conţine 36% carbonat de calciu.
Se dizolvă.
Vrei să spui că putem folosi nisip pentru a repara purificatoarele ?
- Ce bine ar fi fost. - Nu.
Dar este un indiciu clar despre ce substanţe se găsesc pe aici.
Pentru o portabilitate şi eficienţă maximă,
sper să găsim calcar granular cu o concentraţie ridicată.
Căutăm fundul lacului cu apă sărată sau albia secată a râului
Calcarul este format, în principal, din rămăşiţele vieţuitoarelor marine.
Vrei să spui că a existat viaţă aici ?
Cel mai probabil, ceva ce nu am văzut niciodată.
Ei bine, poate că nu mai există apă, dar acest deşert s-a format
din apa care s-a evaporat de pe un teren aluvial,
ceea ce a dus la depozitarea gipsului într-o formă cristalizată numită selenit.
- Unde te duci ? - Pe o poziţie mai înaltă.
Ce ar trebui să se întâmple ?
Dacă acest nisip ar fi avut o concentraţie suficient de mare de calcit,
soluţia ar fi absorbit acidul.
Corect.
Lichidul ar fi devenit transparent.
Nu este aşa.
Am reuşit !
Aici Scott.
Din păcate, nu este nimic util în apropierea porţii.
Aveţi 12 ore, locotenente. Folosiţi-le bine.
Am înţeles.
Să mergem !
Păcat că nu putem folosi nisipul.
Am fi avut din belşug.
Stargate UNIVERSE Ep 1x03- AIR (3)
Traducerea şi adaptarea: squall şi FlorinA (SciFi Team)
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Sunt bine. - Nu, nu eşti.
Nici eu nu sunt, dar...
suntem în viaţă datorită a ceea ce a făcut.
- Dacă mai contează... - Contează foarte mult.
Şi ştii, cât vom fi aici, îţi promit...
Colonele, am corectat suficiente discursuri ale tatălui meu
ca să ştiu ce urmează să spui...
N-ai nici cea mai mică idee, pentru că nici eu nu ştiu.
Am adus cu noi nişte dispozitive antice, pietre de comunicare.
Cu ajutorul lor putem să...
Da, ştiu ce sunt.
Tocmai voiam să folosesc una să raportez superiorilor mei de pe Terra.
Să-i informez despre situaţia noastră.
Vreau să-i spun chiar eu.
Eşti aici de când Rush a făcut legătura.
Lasă şi pe altcineva să preia tura aceasta.
Nu plec de pe scaunul ăsta.
Am fost implicat în proiectul ăsta timp de şase luni,
şi n-am să las pe nimeni să...
Colonele ?
Ce ciudat.
Dr Rush, dvs sunteţi ?
Nu, sunt colonelul Young şi vreau să vorbesc cu gen. O'Neill.
Şi o să am nevoie şi de tine.
Domnule, v-am spus să nu vă ridicaţi !
Ce a păţit ?
Are coaste fisurate, mai multe vânătăi decât am putut număra
şi o comoţie cerebrală ce a dus la neuropraxie.
Excelent.
- Chloe ? - Dr Mehta.
Poţi să mă ajuţi, te rog ?
Ştii, unele din dezbaterile mele favorite le-am avut cu tatăl tău.
Vreţi să spuneţi că aţi câştigat unele dintre ele ?
Depinde pe cine întrebi.
Uite ce, mr. Green te va conduce să-ţi vezi mama.
Te rog, transmite-i condoleanţele mele.
Mulţumesc.
Da.
Deci, care este situaţia acolo ? Cea reală.
Nu ştiu ce v-a spus Rush.
S-ar putea să nu mai avem mult timp.
Nava este foarte veche, se strică rapid.
- Reparaţi-o. - Încercăm.
Chiar dacă reparăm sistemul de susţinere a vieţii,
nu prea mai avem mâncare şi apă.
- Duceţi-vă şi faceţi rost. - Nu trebuia să fim acolo, domnule.
Sunt persoane nepotrivite la locul nepotrivit.
- Şi ca grup, nu are calificările necesare. - Te rog.
Nici eu n-am fost calificat să conduc prima echipă prin poartă.
Înţeleg, domnule.
În ultimii 12 ani, am trimis sute de echipe prin chestia aia.
Concluzia este...
... că niciunul dintre noi nu este calificat pentru asta.
Cred că vom ajunge foarte curând la un moment
în care toţi cei de la bord ar trebui să aibă şansa să-şi ia adio.
Am înţeles.
Economiseşte-o.
N-ar fi prea indicat.
La astfel de temperaturi, corpul uman are nevoie de cel puţin...
Mergi, nu vorbi.
Doar pentru informarea ta,
are dreptate în ceea ce priveşte corpul uman şi apa...
- Eli ! - Să merg, nu să... Corect.
Uite. Mai mult nisip.
Nu are rost. Ar trebui să ne întoarcem.
De-abia am sosit aici.
Tot mai cred că ar trebui să verificăm şi celelalte planete din zonă.
Şi eu tot cred că greşeşti.
Aici este soluţia.
Ştiu, a fost un miraj,
dar când am trecut peste acea ultimă dună,
mi s-a părut că văd Statuia Libertăţii pe jumătate îngropată în nisip.
Pentru o secundă, eram gata să strig:
Fiţi blestemaţi !
În iad cu voi !
Haide ! A fost amuzant.
Chiar a fost ?
Ar însemna că suntem pe Terra, dar în viitor.
Şi maimuţele au preluat controlul
şi au îngropat Statuia Libertăţii dintr-un motiv anume.
Eli ? Ia o gură de apă.
Greer, stai aşa !
Opreşte-te !
- Nu merge aşa. - Nu dacă ne tot oprim.
Spun că trebuie să ne despărţim.
Eu sunt de acord.
De acord. Franklin, ar trebui să vii cu mine.
Nu, nu, tu vii cu mine şi cu Greer.
Soarele s-a deplasat încolo, să spunem că acela e vestul.
Eli, Franklin, Palmer şi Curtis, voi o luaţi pe acolo.
Testăm la fiecare 20 de minute.
După două ore, o luaţi spre sud-est. Astfel, ar trebui să ajungeţi la poartă.
Stai aşa.
Chiar crezi că separarea este o idee bună ?
Eu spun să ne întoarcem.
Nu are rost să trecem de două ori prin acelaşi loc.
Sau am putea să rămânem împreună.
Uite ce, Matt, îmi pare rău,
dar am acest sentiment foarte rău
că voi o să vă duceţi pe acolo
şi noi o luăm pe aici...
Eli, am nevoie de cineva de încredere pentru a conduce a doua echipă.
Acela eşti tu.
Curtis este un soldat bun, rezistent.
Nu va lăsa se ţi se întâmple nimic.
Adevărul este că vă încetinesc şi vrei să scapi de mine.
Fac ceea ce cred că e cel mai bine pentru reuşita misiunii.
Tu ai vrut să vii.
Acum îţi spun cum poţi să mă ajuţi. Nu te mai plânge atâta.
Sigur.
În regulă, noi o luăm pe aici.
Să mergem !
Anunţaţi-ne dacă găsiţi fundul lacului, venim şi noi imediat.
Când o să vezi Statuia Libertăţii, ştii ce să spui, da ?
Sigur.
Acum putem să câştigăm ceva timp.
E aici ? Acum ?
- Da, doamnă, dar după cum v-am explicat... - Chloe !
Doamnă Armstrong !
Ştiu că arăt altfel,
şi am o altă voce...
Dar sunt eu.
Mamă, te rog.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Mamă...
Opreşte-te !
Îmi pare rău, eu doar...
Gândul că, de fapt, eşti pe o navă...
Atât de departe, încât nici nu-mi pot imagina.
- Mamă... - Doar spune-mi, vii acasă ?
Nu ştiu.
Mamă, te rog !
Nava este veche şi avariată.
Pierdeam aer şi cineva trebuia să...
Este mort.
A murit, nu-i aşa ?
- Unde e toată lumea ? - Toţi cei capabili caută pe navă...
orice ar putea avea proprietăţi de reţinere a bioxidului de carbon.
Restul sunt în compartimentele echipajului.
Colonele, am reuşit să formăm din nou spre planetă.
Colonelul Young şi Chloe folosesc pietrele de comunicaţie.
Dânşii sunt colonelul Telford şi dr. Mehta.
În regulă.
Ai luat legătura radio cu echipa de pe planetă ?
Da, nimic de raportat. S-au despărţit în două echipe.
Cât mai durează până când nava revine la zborul superluminic ?
Aproximativ nouă ore.
Formaţi la fiecare 20 de minute. Menţineţi contactul la intervale regulate.
Trebuie să fim atenţi şi la energie.
Formarea adresei reprezintă un consum important
dintr-o rezervă aparent limitată în acest moment.
Misiunea de pe planetă are prioritate maximă.
- Domnule colonel ? - Sunt bine.
Am înţeles că mai sunt şi alte porţi în zonă ?
Alte patru adrese au apărut în sistem, dar se pare că nu le putem forma de aici.
- Aţi încercat să găsiţi o soluţie ? - Dr. Rush a crezut că nu ar fi bine.
Cred că e logic să ne cunoaştem opţiunile. Faceţi ce puteţi.
Trebuie să existe un motiv serios pentru care aceste adrese sunt eliminate.
Dacă nu am fost clar, acela a fost un ordin.
Dacă există motive întemeiate, aflaţi exact care sunt acestea.
Să mergem, vreau să văd mai mult.
- Ar trebui să vă odihniţi. - Locotenente.
Domnule, corpul colonelului Young are nevoie de timp de recuperare.
Dă-mi ceva pentru durere.
Corpul simte durerea dintr-un motiv anume. Aş prefera să n-o suprim.
Fă-o, locotenente.
După cum se pare, aveţi nevoie de ajutorul meu aici.
Bine, haide. Să mergem.
Ar fi bine să mai economiseşti.
- Trebuie să încetinim. - Trebuie să acoperim mai mult teren.
Va fi imposibil să menţinem acest ritm pe drumul de întoarcere.
Poate pentru tine.
Ce plictisitor, băieţei jucându-se de-a soldaţii.
Ei bine, să mă iertaţi, n-am niciun chef să intru în jocul ăsta.
Nu mă joc de-a nimic, încerc să salvez vieţile tuturor de pe acea navă.
Dacă vom continua în acest ritm, vom muri aici.
Atunci, poate că vom muri.
La ani-lumină de privirea admirativă a tatălui tău,
a sergentului tău de instrucţie
sau a persoanei a cărei aprobare o cauţi cu disperare.
- Cum îndrăzneşti ? - Ridică-te şi mişcă.
Ai văzut ?
Ce ?
Nu ştiu. Nimic.
Să mergem.
O oră şi apoi începem să facem cale întoarsă.
În regulă, bine.
- Ţineţi aşa. - Mulţumesc.
Ce mi-ai dat ?
Trebuia să fie ceva pentru durere. Ce i-ai dat ?
Un sedativ puternic de care ducem lipsă
şi pe care nu ar fi trebuit să-l folosesc
doar pentru ca Young să se poată întoarce într-un corp funcţional.
Ai întrecut măsura, locotenente.
Neglijarea sănătăţii unei fiinţe umane înseamnă să întreci măsura.
Ca medic militar cu gradul cel mai mare, am tot dreptul să fac asta.
Va dormi o oră sau două.
Şi eu ce fac ?
Nu-mi pasă. Am alţi pacienţi de care să am grijă.
S-a întâmplat ceva ?
Nu, sunt bine.
E un loc la fel de bun ca oricare altul pentru un test.
Să înţeleg că nu e bine ?
Nu.
Băieţi.
Încă un rezultat negativ aici.
O să-l contactez pe Scott prin radio să-i spun că plecăm.
Da, dar...
Nu aşa stau lucrurile.
Nu ?
Nu.
Mai sunt alte patru adrese viabile în chestia asta.
Cred că am găsit o cale de ocolire care ne va permite să formăm de aici...
- Da, dar... - Priveşte în jur.
- Planeta asta e o zonă moartă. - Dar...
Trebuia să încercăm să formăm către aceste planete de la început.
- Rush a spus... - Nu ne pasă ce-a spus Rush.
Nu avem încredere în el.
Rush nu vrea să murim cu toţii.
Asta nu înseamnă că avem încredere în el că o să ia deciziile corecte.
Şi tu ?
Cum rămâne cu căutarea lacului ?
Ar putea fi la sute de kilometri de aici.
Am putea risipi singura noastră şansă să găsim un loc decent pentru evacuare.
Poate că nava chiar ne-a adus aici pentru că există calcar pe această planetă.
Însă anticii aveau un mod de localizare pe care noi nu-l avem.
Dacă n-ar fi fost aşa, sunt sigur că puteau opri nava mai mult de 12 ore
ca să-l găsească şi să-l recupereze cu mijloacele potrivite.
Cert e că Anticii nu ar fi lăsat sistemul de susţinere a vieţii să se ducă naibii.
Rush e determinat să repare nava.
E surd la oricare altă propunere.
Trebuie să găsim o planetă pe care să putem supravieţui.
Asta ar putea fi ultima noastră şansă.
Trebuie să continuăm.
Ţine.
Ia-l.
Îl am pe al meu.
Nu, nu. Nu pot să continui.
Nu voi reuşi să mă mai întorc.
Ştiu că e aici.
Trebuie să-l găseşti.
Ia-l.
O să-l lăsăm aici ?
O să mă întorc la poartă.
- Pleacă cu el. - Nu te las aici singur.
Să te asiguri că se întoarce viu.
Ce mai contează ?
Pentru că dacă nu găsesc ceea ce avem nevoie,
el va trebui să găsească altă cale ca să-şi salveze propriul fund.
Şi pe al vostru odată cu al lui.
Ţi-ai pierdut cumpătul.
Voi fi bine.
Scott, aici Eli, recepţie.
Dacă mă auzi, te rog răspunde.
Aici Scott, care-i treaba ?
Avem o problemă.
Franklin, Curtis şi Palmer au renunţat şi se întorc la poartă
ca să încerce să formeze celelalte adrese.
Au şi Kino cu ei.
Ei nu cred că vom găsi aici calcar.
Vor să caute o altă planetă care poate susţine viaţa.
Se vor sinucide.
Nu avem nevoie de telecomandă ca să ne întoarcem la navă ?
Nu asta-i problema.
Câteva ore nu sunt suficiente să determini dacă o planetă e sigură,
ca să nu mai vorbim de capacitatea de a susţine viaţa.
Nava.
Nava e singura noastră şansă reală să ne întoarcem acasă.
Opreşte-i dacă poţi.
O să mă întorc când o să fie nevoie.
Da, domnule.
Du-te !
Tu primul.
Îmi pare rău, iertaţi-mă...
Domnişoară Armstrong, în curând va trebui să plecăm.
Adu-mi fiica acasă.
Toată lumea face tot ce le stă în putinţă, vă asigur.
Nu e suficient.
Mamă, nu e vina lui.
Sunt prietenă cu preşedintele şi cu Prima Doamnă.
Da, doamnă.
Spune superiorilor tăi că dacă i se întâmplă ceva, voi face public tot ce ştiu.
Mamă.
Îmi cer scuze, e supărată.
Soţul meu...
Şi-a dat viaţa pentru fiica mea.
Mi-o aduceţi înapoi sau întreaga lume va şti
ce s-a întâmplat cu adevărat în aceşti ultimi ani.
- Am nevoie de apă. - Aproape am ajuns.
Am crezut că dacă i-am dat lui Scott sticla mea de apă, o vom împărţi pe a ta.
Şi te-ai înşelat în privinţa asta.
Da, trebuia să-mi fi dat seama.
Da ? Crezi că mă ştii destul de bine, nu-i aşa ?
Am ajutat la selecţionarea personalului pentru baza Icarus.
Ţi-am citit dosarul.
Şi dă-mi voie să-ţi spun că nici tu, nici cpt. Minune nu eraţi pe lista mea.
- Crezi că-mi pasă ? - Dă-mi nişte apă.
Mergi mai departe.
Crezi că, pentru că te-ai născut sărac, ai dreptul să fii furios pe lume ?
- Eşti jalnic. - Da ? Crezi că de asta sunt furios ?
Dacă nu era armata, erai în puşcărie, sau şi mai rău.
Asta credeţi voi, bogaţii.
Bogaţi ?
Tata a lucrat la şantierul naval din Glasgow.
Am câştigat o bursă la Oxford pe când aveam două servicii.
Mi-am câştigat dreptul de a lua decizii fără să-ţi dau explicaţii ţie sau altcuiva.
Dă-mi puţină apă !
Mergi.
Dă-mi puţină apă...
Să nu mă mai atingi vreodată.
Dă-mi puţină...
Dacă mai faci asta vreodată,
o să-ţi trag un glonţ...
- ... în faţă. - Chiar ?
Nu prea cred.
Ai nevoie de mine.
Altfel, ai fi făcut-o bucuros până acum.
Acum, mă rog Domnului ca deshidratarea să te facă să taci dracu' din gură.
Mergi !
Sau mori aici !
E decizia ta, domnule...
"care ia decizii".
Pare că ar merita să încercăm.
Să-i dăm drumul.
Staţi !
- Opriţi-vă ! - Nu e perfect, dar e mai bine ca aici.
Vegetaţie, apă, aer. Nu e prea târziu să vii şi tu cu noi.
Nu vă duceţi.
Vom forma înapoi când vom şti că este sigur să-i evacuăm pe toţi.
- Nu veţi mai ajunge niciodată acasă. - N-ai de unde să ştii asta.
Poate există o cale de a folosi sistemul porţilor pentru a lega punctele între ele.
Trebuie să fie un motiv pentru care nava a blocat acele adrese !
Nu face asta. Te rog !
Împuşcă-l !
De ce ai făcut asta ?
El mi-a spus să o fac.
- I-am salvat viaţa. - Împuşcându-l ?
Va supravieţui.
Tocmai i-ai blocat acolo pe Curtis şi Palmer.
Le vom trimite altă telecomandă. N-am vrut să risc nimic.
- Unde este Scott ? - Încă mai caută calcar.
Suntem aproape la jumătatea timpului. Mai avem doar şase ore până pleacă nava.
Domnule locotenent, aici Greer. Recepţie.
Sper că a pornit înapoi până acum.
Locotenente !
Recepţie.
Trebuie să continui, băiatul meu.
Nu renunţa.
N-am nevoie să-mi spui tu asta.
Nu am să dezamăgesc pe nimeni aşa cum ai făcut tu.
Chiar nu trebuie să mă urmezi peste tot ca să-mi aminteşti.
Are planul Lui...
Pentru noi toţi.
Ori e în afara zonei radio,
ori e întins cu faţa în nisip, mort sau aproape mort.
Mă duc după el.
- Grozav. Sinucidere curată. - Nu-l las acolo.
- Merg cu tine, omule. - Nu, o să mă încetineşti.
Omul ăsta trebuie să se întoarcă la navă. Are nevoie de îngrijiri medicale.
Formează.
Îl poate duce pe Franklin înapoi. Tu aşteaptă-mă aici.
Ai cinci ore să-l găseşti şi să vă întoarceţi.
Nu a fost o plăcere să te cunosc.
- Pentru ce-mi trebuie asta ? - Nu se ştie niciodată.
Ce anume ?
Nici măcar nu ştiu să trag cu el.
Ar fi bine să fii aici.
Am să fiu.
Am o armă.
De ce mă simt ca şi cum aş fi fost drogat ?
Ne bucurăm că v-aţi întors, domnule.
Ticălosul...
Ce naiba a făcut Telford ?
O să aveţi nevoie de asta.
Iată-i.
Repede, repede.
- Haide, ajută-l ! - Ce s-a întâmplat ?
Greer... Greer l-a împuşcat.
Apă...
Aia a fost raţia mea pentru azi.
Ce se întâmplă ?
Am petrecut o zi minunată pe plajă.
Dar voi ?
Am păcătuit, părinte.
Te-am dezamăgit.
L-am dezamăgit pe El.
M-am dezamăgit pe mine.
Avem izbăvire prin sângele Lui.
Curtis ? Palmer ? Aici Eli.
Dacă mă auziţi, vă rog să răspundeţi.
Curtis. Palmer. Vă rog, răspundeţi.
O iubeşti ?
Nu îl va avea.
Eşti sigur ?
Are 16 ani.
Abia ne cunoaştem.
Ce-o să faci ?
Nu ştiu.
Nu mai ştiu nimic.
Am crezut că El era vocaţia mea.
Dar acum...
Îmi pare rău.
De ce ? Eu sunt cel slab.
E vina mea.
Nu, nu este.
Nu este a ta.
Aici Scott, recepţie !
L-am găsit, am găsit lacul !
Am luat calcarul !
Dumnezeule.
Dacă mă auziţi, aşteptaţi !
Aşteptaţi, vin !
Eli.
Încotro ?
Să mergem.
Scott.
Haide... haide.
Haide, Scott, haide.
Ia geanta !
Nu e timp !
- Trebuie s-o iei. - Da, poţi.
- Nu, nu pot... - Ridică-te ! Haide !
N-o pot face.
Nu te pot duce şi pe tine şi asta ! Ridică-ţi fundul puturos !
Haide !
Haide, soldat !
Mai puţin de 3 minute până ce nava face un nou salt.
Gaură de vierme în formare !
Rămân eu aici.
- E în regulă. - Nu.
Mă descurc.
Îmi pare rău, domnule.
Aţi făcut tot ce-aţi putut.
Mai puţin de un minut.
Îi văd.
Îi văd !
Cară ceva !
Am găsit ! Nu pleca !
- L-am găsit ! - Au găsit calcarul !
Şi nu vor reuşi să ajungă la timp.
40 de secunde.
Dă-mi radioul.
Eli !
Vreau să bagi mâna prin suprafaţa Porţii.
Pe bune ?
Eşti sigur ?
Nu.
Dar pariez că există vreun protocol de securitate
care previne ca cineva să fie despicat atunci când este în tranzit.
Dar dacă nu există ?
20 de secunde.
Eli, acum !
Haide.
Haide !
Cinci... patru...
trei... doi... unu...
Bine, Eli. Mulţumesc.
Scott, uită-te la mine.
Locotenente, uită-te la mine. Uită-te la mine !
Uită-te la mine.
Foarte bine, Eli. Excelent.
Uite.
Ţi-am adus nişte apă.
Încă mai am un pic.
Trebuie neapărat să bei.
Sunt bine.
Toată lumea apreciază ce ai făcut.
Rush a spus cât va rezista metoda asta ?
Nu este sigur.
Cum te simţi ?
Părinţii mei au murit într-un accident de maşină când aveam patru ani.
Îmi pare rău.
Preotul care m-a crescut...
... a băut până a murit pe când aveam 16 ani.
Doamne.
Îmi pare rău, nu încerc să...
... minimalizez situaţia prin care treci tu.
- Nu, ştiu. - Cred că vreau să spun că...
Există lucruri peste care nu poţi trece niciodată.
Aşa este firea lucrurilor.
Treci peste toate...
... aşa cum poţi mai bine.