Anterior în Ghost Whisperer De ce sunt prietenii tai timizi?
Pentru că nu au feţe. Sunt făcuţi din lumină, dar sunt speriaţi.
- De cine le este frică, amice? - De umbre. - Ce fel de umbre sunt acelea?
Cele care sunt făcute din părţi care sunt lăsate în urmă.
- Părţi din ce? - Oameni. Din oameni rupţi.
- Am încercat să vă protejez. Pe tine şi pe Melinda. - Melinda?
- Am spus prea multe. - De cine ai protejat-o? De umbre?
Opreşte-te. Nu mai pune atât de multe întrebări. Nu mai pune nici o întrebare.
Numele ei e Julia Miller. A fost pacientă.
Conform actelor ea a trăit aici, în spital,
toată viaţa.
Nimeni nu trebuie să ştie că sunt aici.
- De ce nu? - Dacă vor afla, ceva rău se va întâmpla. - Ce?
Ceva foarte rău.
M-ai speriat.
Asta nu e uşor de făcut.
Ce faci aici?
- Îl aştept pe Aiden. - Ei bine, el e la şcoală.
Iar locul tău nu este aici, aşa că...
- Te-am mai văzut? - E dulapul lui,
iar el a spus că pot să stau.
Ei bine, tehnic vorbind este... casa mea.
Aşa că, eu decid cine stă...
Julia Miller.
- Julia Miller, practic locuia aici. - Da. Mi s-a părut a fi cunoscută.
- Avea leucemie? - Ei bine, a murit săptămâna trecută de pneumonie, iar sistemul său imunitar
nu a putut rezista la tratamentul aplicat.
Nu e cea care a trimis acele mesaje îngrozitoare cu Sally Stichy?
Acesta este unul dintre multele motive pentru care nu o vreau în apropierea fiului nostru.
Da, dar ai spus că fantomele au obligat-o să facă asta.
La 11 ani este destul de mare ca să mai poată să vadă fantome.
Da, dar ea era pe moarte, poate că era mai sensibilă.
Nu ştiu cum să explic asta, dar e ceva ce nu e în regulă la ea.
Spune asta o femeie care a descoperit că fiul ei ţine fantome în dulapul său?
Am un sentiment rău legat de ea.
Unul foarte rău.
Bine. Niciodată vreun semn bun.
Da.
Nu era chiar un secret.
Numai că nu v-am spus despre asta.
- Încă. - Bine.
Ei bine, atunci când ţii un secret, amice, aşa trebuie făcut.
Noi nu trebuie să avem secrete acasă. Bine?
Doar faţă de alţi oameni?
Uite! Ştiu că asta te poate deruta puţin.
Um...
Dar nu este bine pentru Julia să rămână blocată aici.
Ştii, ea se presupune că trebuie să fie în lumină, cu alte fantome.
- Îmi pare rău, mamă. - Hei.
Poate reuşeşti să o convingi pe Julia să vorbească cu mama.
Da.
Ei nu îi place să vorbească cu mama.
De ce nu?
Ea a spus că nu o placi.
De ce crede asta?
Pentru că nu mă laşi să învăţ cum să fac magie.
Oh.
Ştii... eu... eu doar...
mie nu-mi place atunci când fantomele se ascund în casa noastră.
Dar, ce altceva face aici,
în afară de a te învăţa trucuri magice?
Nu ştiu.
Ea vrea să vorbească numai despre magie.
De ce nu ne promiţi că ne vei spune
când va mai fi aici Julia?
Te iubesc.
- Şi eu te iubesc. - Bine.
- E ora de făcut baie. - Nu vreau la baie.
Bine.
O să luăm câteva dintre acestea în pat.
Julia, te rog să vorbeşti cu mine.
Uite, nu sunt supărată pe tine.
Asta nu va ajuta.
Ce doreşti?!
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 05, episodul 09, "Lost in the Shadows"
Julia Miller? Nu e aceeaşi fată care a trimis toate acele e-mailuri dureroase?
Ei bine, de asta sunt îngrijorată. Ştii, dacă are o influenţă rea asupra lui Aiden?
Mel, noi facem tot ceea ce putem să ne creştem copii noştri.
La un moment dat, ei îşi vor alege prietenii pe care noi nu dorim să-i aibă, ştii?
În viaţă sau după moarte.
Nu îţi aminteşti fantoma care l-a pus pe Ned să fure din magazinul tău?
Exact, dar nu m-ai crezut atunci.
Ei bine, acum te cred.
Şi poate că nu pot să-ţi dau nici un sfat cum să opreşti întâlnirile cu fantome,
dar îţi spun, ca o mamă, să ai încredere în instinctele tale.
Trebuie să întrerupi asta.
Da, dar dacă stă aici pentru ceva anume?
- Sau dacă pot să o ajut? - Întrerupe asta.
Ei bine, e aici, acum.
Mel, ei sunt David şi cu Linda.
- Sunt părinţii Juliei. - Bună.
Soţul tău a spus că vrei să vorbeşti cu noi,
Ceva despre Julia?
Voi fi în apropiere.
- Mulţumesc. - Eu mulţumesc.
Pot?
Desigur.
Ştiu despre pierderea dvs, şi îmi pare aşa de rău.
Trebuie să fie foarte dificil pentru dvs.
Mulţumim.
E liniştitor să ştim că fiica noastră, în cele din urmă, şi-a găsit liniştea.
Nu ştiu ce v-a spus Jim,
şi ştiu că acest lucru este un pic cam ciudat.
Dar am un dar.
Pot să văd fantome.
Aţi văzut-o pe Julia?
Da.
Ea s-a ataşat de fiul meu de 5 ani.
Putem vorbi cu ea?
Ea ne-a scos din viaţa ei în aceste ultimele luni.
Aşa a făcut?
Da. Nu ştim de ce.
Medicii au spus că se poate să fi fost unele probleme psihologice
ca rezultat a faptului că a stat singură în spital atâta timp.
Nu am fost lângă ea nici când a murit.
Crezi că poate de aceea e încă aici?
Pentru că niciodată nu a avut şansa să-şi ia la revedere?
Asta ar putea fi o problemă, dar eu simt că există unele treburi neterminate
despre care nu a vrut să-mi spună.
Ce fel de treburi neterminate ar putea să aibă un copil de 11 ani?
Ştii, suntem aici pentru a ridica lucrurile Juliei.
Asistentele medicale au spus că a făcut o mulţime de desene şi a scris mult.
Cred că putem să ne uităm la acestea dacă doreşti. Să vedem dacă putem să găsim ceva.
Ar fi minunat. Şi dacă găsiţi ceva, puteţi să mă sunaţi?
Mulţumesc.
Va fi bine.
Dar pot să fac încă trucuri magice?
Da, atâta timp cât nu e vorba de trucuri magice cu fantome.
Julia, ce se întâmplă?
Nu e treaba ta.
Uite, am înţeles că trebuie să-ţi fie greu.
Dacă mă laşi, te pot ajuta.
Am nevoie de Aiden, nu de tine.
Aiden, du-te sus să te joci. Bine? Acum.
Bine. Pa, Julia.
Chiar acum.
I-am văzut pe mama şi tatăl tău azi.
Erau îngrijoraţi pentru tine.
Uite, pricep cât de confuz poate fi să...
Nu obţii nimic. Eşti un adult.
Orice te-ar ţine aici, te pot ajuta.
Nu mai spune că mă poţi ajuta. Nu poţi.
- Dacă mă laşi, pot. - Hei? Ce se întâmplă aici?
Julia e aici.
Şi...
unde e fiul nostru, Aiden?
E sus. Bine? Se joacă şi e bine.
O să rezolvăm asta.
Nu. Nu e bine. Nu. Nu o să rezolvăm asta acum.
Punem cuţitele în sertare,
iar pe Julia o vreau ieşită din casa asta.
Julia, mă poţi auzi? Vreau să pleci din casa mea
şi să-mi laşi fiul în pace. Ai priceput?
M-ai auzit?
Jim...
Asta înseamnă că ea a plecat?
Pentru moment.
Nu ştii cu cine ai de-a face.
Deci, Julia a fost pe aici noaptea trecută?
Nu. Cred că a plecat.
Aşa e, probabil, cel mai bine. Înţelegi asta, nu?
Da.
E-n regulă să-mi fie dor de ea?
Desigur, dragă.
Bea sucul, îţi face bine.
Oh, Dumnezeule, Aiden, să nu bei asta!
Aiden!
Aiden?
Aiden!
Jim, nu-l găsesc pe Aiden!
Aiden?!
Verific afară!
Aiden!
Puiule!
Aiden! Aiden!
Aiden, unde eşti?!
Aiden!
Nu-l găsesc nicăieri.
Oh, Dumnezeule.
Jim, am căutat fiecare centimetru a acestei case.
Iubito, iubito, linişteşte-te. Va fi bine.
Sun la poliţie, o să sunăm pe toată lumea.
- Alo? - 911, care este urgenţa?
A dispărut fiul meu!
Melinda, iubito.
Ai auzit ceva?
Nu, nimic. Ascultă, ţi-am trimis o poză.
Dacă poţi să dai asta tuturor pe care-i cunoşti.
Desigur.
- Unde e Jim? - El e, nu ştiu,
merge prin cartier, trezind lumea.
Poliţia e în drumul lor, iar Eli, a mers direct la detectivul Blair.
Crezi că Julia e de vină?
- Ea l-a luat. Ştiu asta. - Am fost la McAllister, am fost
- la cel mai îndepărtat loc de joacă. Nimic. - Ea nu are de gând să-l ducă undeva unde ne-am uitat.
Are cinci ani. Din punct de vedere tehnic, cât de departe poate să ajungă?
- Poate să-l mute o fantomă? - El se mişcă singur.
- Asta înseamnă că e în raza lui de mişcare. - De ce face el asta? El ştie mai bine.
Probabil că îi pare rău pentru ea. Sau ea l-a păcălit. Nu ştiu.
Dar dacă o să mai stau cinci minute în casă fără el, o să îmi pierd minţile.
Uite, am de gând să merg pe strada principală şi în vest şi sud. Bine? Voi mergeţi în sud şi vest.
Eu voi sta aici, dacă sună poliţia sau oricine altcineva.
Voi fi aici. Ai mobilul?
Da, în poşetă.
Unde sunt cheile de la maşină?
-Mel... - Nu acum.
Detectivul Blair trebuie să-ţi pună câteva întrebări.
Uite, ai fotografia, pe Delia si pe Eli. De restul te prinzi singură. Acum, nimic altceva nu contează.
Bine, bine, poliţia cercetează deja, dar sunt şi detalii ce trebuie să le audă de la tine, particulare ce ar putea să ajute să-l găsească.
E cu o fată moartă, care nu-i pasă dacă el trăieşte sau moare.
Asta te ajută?
O fată moartă?
O fantomă.
De-a lungul anilor, cazurile la care te-am ajutat, cadavrele găsite,
a fost posibil pentru că Melinda poate vedea spiritele şi eu pot, ei bine...
E mult de explicat.
Bine.
Dă-mi o şansă de a filtra informaţiile pentru ofiţerii mei. Mulţumesc.
Nu înţeleg.
- Unde mergem? - E o surpriză.
O să fie distractiv.
Nu ar trebui să plec nicăieri în afară de şcoală, pe cont propriu.
Vei fi acasă curând. Lor nici nu le va fi dor de tine.
Când le vei arăta lucrurile pe care am de gând să ţi le arăt, ei vor intelege.
Nu ştiu.
Stiu ceva magie cu adevarat bună.
Poţi face lucruri, lucruri despre care nici nu ştii încă.
Haide. Trebuie să te descurci.
Asta costă bani?
Vezi acea mama şi acei copii?
Du-te cu ei, dar stai în spatele lor.
Şoferul
va crede că eşti cu ei. Haide, grăbeşte-te.
El nu e la şcoală.
- Au verificat clădirea şi zonele învecinate. - El e în autobuz.
Unul de oraş. Alb,
cu dungi roşii. Nu am putut să văd un logo sau un număr.
- Unde ai văzut... - Te rog, nu mă întreba cum de ştiu asta.
Voiam să te întreb unde merge autobuzul. Dacă ai văzut unde avea capătul.
- Orice direcţie, orice reper. - Nu.
Am noutăţi.
Verifică autobuzul din ţinutul Driscoll, linia de tranzit.
Aiden!
Vorbesc despre orice autobuz din ţinut pe o rază de cinci mile în această zonă.
Anunţă şoferii, opreşte-i peste tot. Nu-mi pasă.
- Căutăm un băiat cu un rucsac albastru. - Ned!
Îmi pare rău. Mobilul meu a fost închis şi am dormit în campus noaptea trecută.
E-n regulă, iubitule, eşti aici.
- Ai auzit ceva? - Nu.
Ei bine, e o familie afară care aşteaptă să vorbească cu Melinda.
A plecat.
Atunci, poate vorbim noi cu ei.
- Acestea sunt lucrurile Juliei de la spital? - Da, noi...
Julia a scris şi desenat mult
pentru a avea companie.
Um...
E greu să...
Um...
De ce nu ne spuneţi ce aţi aflat?
Şi-a notat gândurile şi...
unele erau cam întunecate.
A scris despre ceva ce a făcut,
ceva îngrozitor unui prieten de-al ei.
Ea a scris...
Doamnă Miller.
Aiden lipseşte de două ore.
Are 5 ani.
Trebuie să ne spui ce a făcut fiica dvs.
Ea a fost atât de singură. Ea a inventat.
- Te rog. Trebuie să ştim. - Ea...
Ea vorbeşte despre acest prieten.
A fost o fată. Ea nu a spus cine,
Dar, se pare că Julia crede că,
Um...
Susţine că ea a ucis-o.
Scuzaţi-mă.
Melinda?
Conduci?
Opreşte-te puţin.
E ceva ce ar trebui să ştii.
Acesta este bulevardul Woodland.
Această oprire e pentru transferul către linia verde, Westbound.
Haide, Aiden, grăbeşte-te.
Unde suntem?
O vom apuca pe o scurtătură. Urmează-mă, bine?
- Ştii un secret sau ceva? - Da.
Dar, mai întâi, am de gând să-ţi arăt ceva.
Te voi învăţa cum să dispari.
Dispeceratul. Sunt 102.
Băiatul cu rucsacul albastru s-a îmbarcat în autobuzul de linie verde spre Westbound.
Îl caut.
- Preşedinte Bedford? - Profesore James.
Ce faci aici?
Asta e o întrebare bună.
Stai, ştii ceva despre fiul Melindei?
Nu ştiu unde e.
Ştiu doar că lătraţi către un copac greşit.
Poftim?
Am petrecut ceva timp la spital.
Mama ta. Pe care ai vizitat-o în fiecare zi.
Şi am învăţat câteva lucruri.
Acea fată, acea fantomă...
nu e cea de care trebuie să vă îngrijoraţi.
Nu înţeleg. Nu ea l-a luat pe Aiden?
Ba da. Dar a făcut-o pentru că e înspăimântată.
E o fetiţă înspăimântată.
Ea a privit de prea multe ori cum au pierit prietenii ei.
Şi după ce au murit, a trebuit să vadă ceva şi mai rău.
În ce fel?
Eli, te-am avertizat.
Te-am avertizat să staţi departe de afacerile lor.
Ale cui? Umbrelor?
Despre ce este vorba? Nu înţeleg.
Umbrele te-au instalat ca preşedinte la Universitate,
şi acestea sunt responsabile pentru moartea fetei cumva?
Melinda a fost avertizată să o lase pe Julia în pace. Nu a ascultat.
Mesajul din bucătărie?
Ea a încercat să o treacă pe fată în lumină.
Este ceva rău? De ce sunt umbrele împotrivă ca ea să intre în lumină?
Mi-am asumat un risc uriaş doar fiind aici.
Stai! Spui că umbrele au legătură cu ceea ce i s-a întâmplat lui Aiden?
Tot ceea ce spun e că, dacă tu şi cu Melinda nu aveţi grijă, atunci ei vor avea.
Vor avea.
Dacă aş fi ştiut că e pe cont propriu, nu l-aş fi lăsat să ia autobuzul.
- Cu cine a mers? - L-am văzut cu familia sa.
Nu, uite, eu îi sunt familia sa, bine?
Îi sunt tată. El e fiul meu.
Vezi? Sigur e acesta băiatul pe care l-ai văzut?
Da, el e.
Deja am spus poliţiei.
Uite, dacă este vreo consolare, el părea a fi bine.
Mulţumesc.
- Doar că... - Ce anume?
Ei bine, la un moment dat, am observat că scaunul de lângă el era gol.
Dar el vorbea. Cu sine însuşi, bănuiesc.
Pentru a fi sincer, acesta e singurul motiv pentru care m-am mai uitat la el.
Dar apoi, m-am uitat doar la drum.
Iţi aminteşti unde a coborât? Ai observat?
Sunt foarte sigur că a coborât pe bulevardul Woodland, staţia de la autostradă.
- Prin punctul de legătură? - Staţia pentru asta e.
Acolo nu sunt prea multe... doar o altă staţie de autobuz, câţiva copaci.
Mulţumesc.
Uite, domnule...
îmi pare rău.
Nu-i nimic. Îl voi găsi.
Ai aflat ceva?
Doar lucruri de copii. Multe poezii despre cum e să fii singură, bolnavă, supărată.
Ura terapia intravenoasă, câteva dintre asistente şi toată medicamentaţia.
Cum ar trebui să facem asta?
Puţin câte puţin, până când vom afla ce o ţine aici.
Ceea ce o ţine aici este că ea a fost un copil rău care stătea cu fantomele rele.
Chiar aici scrie că Sally Stitch a fost o fantomă reală şi că, Julia a făcut tot ceea ce i-a cerut aceasta.
Iar Bedford a spus că nu fata este cea de care ar trebui să ne îngrijorăm.
De ce îl crezi?
Uită-te la asta.
Julia a scris mult despre uciderea unui prieten.
Iar acest jurnal e plin de cuvintele "E vina mea".
Spune-mi. Cum să laşi
un copil sociopat să mergă cu Aiden şi apoi să meargă în lumină?
Ei nu resimt vina.
Da, nu au nici prieteni.
Chiar te-ai uitat prin aceste cărţi?
Se pare că multe dintre ele aparţin unei fete pe nume Lily (crin).
Am văzut acest nume şi în altă parte.
Iată.
Această listă ciudată de alimente.
Dă-mi să văd.
Pare a fi un poem haiku.
Nu e o listă.
E un regim. Pentru Lily.
"Marţi, ketchup. Miercuri, bacon."
Bacon şi o lămâie.
Asta e tot? Toată ziua?
Joi, cura fructe de pădure de la tufişul maic
prin fântâna delfin.
Această fântână e în partea din spate a spitalului, în grădină. Sunt şi câteva tufe acolo, dar nu cred că sunt comestibile.
Cură cu fructe de pădure.
Nu pricepi?
Alo.
Mel, nu ştiu dacă vrei să auzi asta.
Dar poate că Julia Miller nu e atât de rea pe cât ne-am gândit.
Mi-ar plăcea să aud asta.
Este posibil ca ea să-şi fi ucis prietena din greşeală.
Făcând ceva ce au rugat-o umbrele să facă?
Făcând un fel de poţiune pentru a-şi vindeca prietena
cu bacon, lămâie şi...
Nu e important.
Ceea ce este important e că, eu cred că ea ar fi putut să aleagă fructe de padure, care au ucis-o pe prietena ei.
Nu ai avut o dată un coşmar în care aproape că l-ai otrăvit pe Aiden?
Am avut o viziune. Am putut să văd o fată.
Nu ştiu dacă a fost Julia sau prietena ei, dar acestea s-au îmbolnăvit.
Bedford a spus ceva despre Julia cum că a avut o grămadă de prieteni la spital ce s-au prăpădit.
Poate că ea a încercat să facă ceva.
Sper că ai dreptate.
Cât trebuie să mai port asta?
Nu prea mult.
Ne apropiem?
Doar continuă să mergi drept.
Pământul este destul de plat.
Aproape că am ajuns.
Poţi să te dezlegi acum.
Nu cunosc acest loc.
- Suntem la gară? - Într-un fel.
- Asta e surpriza? - Da.
De ce a trebuit să-mi acopăr ochii?
Eu...
m-am gândit că va fi mai distractiv.
Mi-e foame.
Cred că nu ai nici o gustare.
De ce nu este nimeni aici?
Am crezut că vor fi copii aici.
Copiii iubesc acest loc.
E un loc plin de bucurie,
sigur.
Se întunecă.
Vreau să merg acasă.
Nu putem.
Eu nu pot.
Putem găsi un adult care să o sune pe mama.
- Ea m-ar trimite departe. - Doar spre lumină.
- Îţi va plăcea. E frumos. - Nu ştim asta.
Nu ştii nimic, şi nici ea nu ştie.
De ce sună vocea ta aşa de rău?
Eu nu pot să merg acasă, şi nu pot să merg în lumină.
Dacă o voi face, ei vor avea de suferit.
Cine?
Toate spiritele care au fost drăguţe cu mine.
- Cele bune. - Fantomele nu se rănesc.
- Mama spune că nu pot simţi durerea. - Greşeşte.
- Putem. - Cum?
E o senzaţie. Ca şi cum ai face ceva greşit.
Numai la asta te poţi gândi.
Lucrurile rele pe care le-ai făcut.
Toate lucrurile rele pe care le-ai făcut.
Şi creşte mereu până când asta e tot ce eşti.
Nu eşti nimic altceva.
Asta te mănâncă în întregime.
Vine după mine.
Ştiu asta.
Asta e, asta e. Aiden!
Aiden, poţi să mă auzi?
Aiden!
Şoferul a spus că asta era staţia.
Aiden!
Aiden, indiferent de ceea ce ţi-a spus Julia, nu este bine să te ascunzi.
Aiden, dacă poţi să-mi auzi vocea...
La dracu.
Ce dracu e asta?
Aiden?!
Aiden!
Aiden, ştiu că asta e a ta! Aiden!
Jim?
- Hei! L-ai găsit? - Nu.
Nu, dar el a fost aici. A fost aici în această staţie de autobuz.
Uite, tocmai am găsit o maşinuţă de argint ce probabil că a pierdut-o.
Sun la poliţie.
Eşti sigur că e a lui?
Da. Pentru că...
e puţin zgâriată
de când i-am arătat cum să o folosească la un salt.
Iubito, când îl vom găsi, jur...
Ştiu.
Nu o să-l mai laşi să părăsească casa niciodată.
Unde ai găsit jucăria?
La marginea pădurii
Probabil că s-a jucat cu ea în autobuz, atunci când a pierdut-o.
Ea probabil că l-a condus prin pădure.
Să nu fie vizibil.
Intru acolo.
Sună-mă dacă vezi ceva.
Ştii asta. Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Ce doresc umbrele de la fiul meu?
Nu ştiu.
Carl, nu am timp!
Sunt conştient de asta, Melinda.
Nu, Bedford i-a spus lui Eli
că ei îmi vor ameninţa fiul
dacă o trec pe Julia în lumină,
deci ei au fost cei care mi-au mişcat mobila. Nu ştiu însă de ce.
Nici eu nu ştiu, Melinda.
Cum de nu ştii?
Ce dracu vezi, Carl, atunci când observi?
Nu umbrele. Ţi-am mai spus asta.
Fantomele nu pot să vadă umbrele.
Nimeni pe care să-l cunosc nu le-a văzut, cu excepţia...
lui Aiden.
El îi vede şi pe ceilalţi.
Strălucitorii.
Iar dacă aceste fiinţe, orice ar fi ele,
se tem de umbre, presupun că...
Presupun că există în acelaşi plan.
Serios? Carl, asta e tot ce poţi face?
Noi am auzit zvonuri.
Am auzit şoapte.
Ce?
Oricare ar fi, indiferent unde trăiesc,
aceste umbre sunt foarte interesate de
copii, Melinda.
În special de copiii fantomă.
De ce?
Nimeni nu ştie.
Vrei să îmi spui
că umbrele vor să-mi transforme fiul într-o fantomă?
Ţi-am spus. Nu ştiu.
Atunci, spune-mi măcar,
ai vreo idee unde a plecat?
- Nu pot... nu pot. E ascuns de mine. - Cum?
Nu pot să văd clar. Viziunea mea,
e plină cu imagini din trecutul meu.
Oriunde m-aş uita, pare a fi o prezentare fără sfârşit
a tuturor greşelilor pe care le-am făcut în toată viaţa mea.
E ca o boală de vinovăţie.
De aceea pari atât de slăbit?
Oh.
Umbrele sunt de vină.
Dacă e adevărat...
fă tot ce poţi, Melinda,
să nu-i enervezi.
Voi face totul să-mi recapăt fiul.
Nu îi supăra.
Voi face totul.
Alo?
Mel, tocmai ce am vorbit cu detectivul Blair.
Va trimite pe cineva în pădure.
Ai găsit ceva?
E ciudat. Am găsit o maşinuţă galbenă,
şi sunt aproape sigur că e a lui Aiden.
Altceva strălucitor.
La ce te gândeşti?
Aseară, în bucătărie,
totul era strălucitor.
Îţi aminteşti?
Îţi aminteşti cum a spus Aiden că umbrele si strălucitorii,
se urăsc reciproc?
Ei bine, şi dacă Julia a pus toate acelea acolo pentru că
încerca să ţină umbrele departe şi să atragă strălucitorii?
Stai, tu crezi că de aceea au adus aceste jucării cu ei?
Nu ştiu. Poate. Carl...
Carl?
Stai puţin. Oh!
Melinda, am mai găsit una.
E un tren micuţ.
El nu le-a scăpat accidental.
Crezi că şi-a lăsat o urmă a traseului său?
Încearcă să ne spună ceva. Maşina, autobuzul, trenul...
Toate au legătură cu călătoria.
Stai puţin. Oraşul călătoriei.
Îţi aminteşti? E aici aproape.
Dar e închis de câţiva ani.
Fantoma nu avea de unde să ştie asta.
A fost în spital.
Acolo mă îndrept.
Ne vedem acolo.
Nu pleca! Nu mă părăsi!
Vreau să merg acasă.
Trebuie să fie un telefon, sau un adult să-i cer ajutorul.
Se întunecă. Nu e sigur.
Asta nu e gara.
Ce e asta?
E oraşul călătoriilor.
Obişnuiam să vin aici cu părinţii mei.
De ce nu mi-ai spus asta?
Nu am vrut să ştii, sau mama ta să afle.
Cum să afle mama?
Ea nu ţi-a spus niciodată?
Ea poate să vadă tot ceea ce poţi să vezi şi tu.
E ca şi cum te-ar spiona.
Am urmărit-o.
Ea poate să vadă totul.
Unde pleci?
E o lumină acolo.
Alo?
Nu-mi place aici.
Vreau să merg într-un loc mult mai sigur.
Mama a spus că fantomele sunt în siguranţă în lumină.
Ar trebui să mergi în lumină.
Tot crezi în ea?
După ce te-a minţit?
Uită-te în jur şi vezi dacă poţi să găseşti lumină.
E prea întuneric aici.
Îi pot simţi.
Ei sunt aici.
Stai aproape de mine.
Aiden!
Mi-e frică.
Nu pot să îi văd! Unde sunt?
Închide ochii.
Mi-e frică. Mi-e frică.
Ţine ochii închişi.
Ce mi se întâmplă?!
Încă pot să văd totul!
Toate lucrurile rele.
Toate lucrurile rele pe care le-am făcut!
E peste tot unde mă uit!
E peste tot.
Te urăsc că m-ai băgat aici!
Vreau doar să mor!
Nu!
Nu! Te rog, nu!
Asta te mănâncă în întregime.
Nu! Opreşte-te!
Aiden, ieşi afară.
Şi rucsacul, repede!
Grăbeşte-te, Aiden, grăbeşte-te!
Unde sunteţi?
Haide!
Ce se întâmplă?!
Strălucitorii...
Ei nu vor să intre. Sunt prea înspăimântaţi.
Celelalte umbre îi ţin afară!
Am nevoie de ajutor!
Eşti bine?
A fost atât de dureros!
Aiden? Aiden!
Mel!
Aiden!
Mamă, tată!
Oh, Dumnezeule!
Puiule! Aiden, eşti bine?
Oh, micuţule! Suntem atât de fericiţi să te vedem!
Oh! Iubitule!
Eşti bine?!
Oh, tu chiar m-ai speriat, omule.
Chiar ne-ai speriat.
Ştiu. Şi eu m-am speriat.
Haide.
Oh, la ce te-ai gândit, copil nebun?
E în regulă?
Hei, dl. ofiţer. Da, l-am găsit. E-n regulă.
Acum eşti în siguranţă dacă ieşi.
Eşti sigură?
Aiden spune că nu e nici o umbră.
Iar acolo sunt câţiva oameni pe care trebuie să îi vezi.
E-n regulă.
Mamă şi tată?
Este ea aici?
Ei au venit să-şi ia la revedere.
Este timpul ca să te duci în lumină.
Nu, nu pot. Nu pot să fac asta.
Pentru că ţi s-a spus că ceva rău li se va întâmpla prietenilor tăi fantomă dacă o vei face.
Ţi-a spus Aiden asta?
El era îngrijorat pentru tine.
- El a văzut ce mi s-a întâmplat. - Ştiu.
Dar am de gând să mă asigur că prietenii tăi sunt în regulă.
Cum?
Obţinând ajutor de la prietenii mei.
Vreau să-i cunoşti.
Ce vei face?
Ei bine, cu toţii avem unele lucruri pe care umbrele nu le au.
Avem o carte,
şi foarte multe fantome prietene cu noi.
Vom găsi o modalitate.
Dar acum, noi vrem să mergi în lumină.
Julia, bună. Numele meu este Ned.
Sper că nu te deranjează,
dar noi am citit câteva din cele scrise de tine la spital,
despre Lily.
Iar noi am pus toate piesele la un loc.
Şi vrem să înţelegi...
Nu ţi-ai rănit prietena.
Julia, când erai în spital
şi ai făcut acele poţiuni,
nu numai că te jucai ca doctorul.
Ai încercat să faci o cură reală pentru prietena ta Lily.
Ceva ce un medic nu a putut să facă.
Dar nu am ajutat-o.
Am făcut-o să fie mai bolnavă şi apoi a murit.
Ea crede că a făcut-o să fie şi mai bolnavă,
şi de aceea a murit.
Oh, nu e adevărat, iubito.
Crezi asta, deoarece ea s-a internat în spital
după ce i-ai dat o poţiune de-a ta.
Dar ea era mai bolnavă decât ai ştiut,
mult mai bolnavă.
Ce vrei să spui?
Ea nu înţelege.
Uh...
Lily avea aceeaşi boală ca a ta, iubito.
Lily avea leucemie.
Dar mi-ai spus că avea o răceală.
Ea îşi aminteşte că i-ai spus că boala lui Lily era doar o răceală.
Iubito, noi...
Nu am ştiut că i-ai dat acea poţiune.
Nu nu am realizat că ai crezut că s-a îmbolnăvit din cauza ta.
Dar de ce nu mi-aţi spus că ea avea leucemie?
Ea şi-a dorit să-i fi putut spune adevărul despre boala lui Lily.
Oh, puiule.
Ne-a fost teamă că ai fi crezut că vei muri cum a făcut-o ea.
Dar am făcut-o.
Dar a făcut-o.
Da.
Nu ani de zile.
În tot acest timp, ai avut o speranţă.
Am crezut că şi Lily avea o speranţă.
Am crezut că i-am dat-o eu.
Ea se simte vinovată.
Ea se simte ca şi cum i-ar fi dat lui Lily
o falsă speranţă.
Nu ştii, iubito?
I-ai dat ceva mai bun decât speranţa.
I-ai dat o prietenă.
Părinţii lui Lily ne-au spus
că aceste ultime luni pe care le-aţi petrecut împreună,
au fost cele mai fericite clipe pe care le-a avut ea vreodată.
Ea vede asta.
Ea vede lumina.
Îmi este frică că ceva rău li se va întâmpla prietenilor mei.
Julia, priveşte înspre lumină.
Încearcă mai mult.
S-ar putea să vezi câţiva dintre prietenii tăi.
- După ce ai trecut peste. - Serios uite.
Tu poţi să-i faci să apară.
Exact ca o magie.
Uite-o.
O văd pe Lily.
Ea îmi zâmbeşte.
Lily e acolo.
Du-te, iubito.
Aşteaptă-ne.
Vom fi acolo curând.
Pa, mami.
Pa, tati.
A plecat.
Bine, acum aminteşte-ţi... oricine, persoană
sau fantomă ce încearcă să-ţi spună să faci ceva
ce ştii că e greşit...
Ştiu mami.
Nu o fac.
- E important, Aiden. - Ştiu.
Îmi pare rău că v-am speriat.
Chiar ai făcut-o.
Dar suntem mândri de tine că ai vrut să ajuţi pe cineva.
Aminteşte-ţi că, de cele mai multe ori,
să ajuţi pe cineva nu e o treabă pentru un copil.
E pentru adulţi. Bine?
Am priceput.
Pot să am rucsacul?
Poftim.
Percy. Nu am ştiut că a pus-o pe Percy.
Cine a făcut asta? Julia?
Stai puţin...
Julia nu a vrut să te găsim, deci...
Dacă nu ţi-ai făcut rucsacul, cine a adus jucăriile pentru a te găsi?
Strălucitorii.
Ei ne-au condus la el.
Ei au ştiut că vei fi în oraşul călătoriilor.
Ei trebuie să fi fost.
Pentru că Julia m-a pus să-mi acoper ochii.
Să nu vezi lucruri ce le văd. Ca de obicei.
- Ce vrei să spui? - Julia mi-a spus adevărul.
- Că poţi să vezi tot ceea ce văd. - Nu chiar tot.
Doar unele? Care?
Nu ştiu cum funcţionează, puiule.
Cred că sunt doar lucrurile ce trebuie să le văd.
Dar ai spus fără secrete.
De ce nu mi-ai spus?
Urăsc să fac asta.
Câteodată mami şi tati, trebuie să aibă câteva secrete.
Ştii, pentru a face lumea un pic mai sigură.
- Dar nu e. - Hei, Aiden, de cele mai multe ori e.
- Sunt câteva locuri care... - Ca acelea unde locuiesc umrele. - Da.
Unde locuiesc umbrele şi unde nu vom merge. Niciodată.
- Dar dacă va trebui? - Sper să nu.
Nu trebuie să-mi spui.
Oh, bine.
Aşează-te bine.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 05, episodul 09, "Lost in the Shadows"