Anterior în "Ghost Whisperer"
Am nevoie de ajutorul tău. Trebuie să găseşti această carte.
- Umbre. - Ce fel de umbre sunt?
Cele care sunt făcute din părţi ce sunt lăsate în urmă.
- Părţi din ce? - Oameni. Oameni rupţi.
Umbrele? De fapt, vor ceva?
Orice ar fi, sunt destul de înfricoşătoare aşa încât cartea s-a decis să se rescrie pentru a şterge orice menţiune despre ele.
- Bedford ştia despre acea carte? - Sunt sigur că umbrele au făcut-o.
Bedford este preşedinte acum. El ar avea control total asupra ei.
- Subordonaţii nu au ştiut unde vă aflaţi. - Ai putea s-o întrebi pe mama, dacă n-ar fi în comă.
Am vizitat-o în fiecare zi de când are insuficienţă hepatică.
Lasaţi-o în pace. Nu te voi lăsa să o răneşti.
Voi face orice este nevoie, mă auzi? Mă auzi?!
- Anunţă-mă dacă ai întrebări. - Mm-hmm.
Uau.
Huh.
Asta nu e chiar o chestie mondenă ce ai purta în mod normal.
Adevărat, dar se pare că e interes pentru lucruri militare acum, şi am găsit acest colecţionar care are foarte multe.
Ei bine, acum ai cu adevărat experinţă de cumpărături de la "A" la "Z".
Ai perne antice pentru ace, lămpi artizanale, şi uite, ai luat tocuri de armă din al doilea război mondial.
Ştii ce, asta poate că va aduce mai mulţi clienţi de sex masculin.
Ei bine, te-ai gândit vreodată să faci un concurs de tricouri umede de epocă?
- Pentru că asta îi va aduce cu siguranţă. - Vremurile sunt grele, chiar s-ar putea.
Da, ştiu. Vorbind de timp, am o prezentare de casă peste drum, pe coastă.
Ooh, pot împrumuta aceşti clopoţei? Ar da frumos afară, pe veranda din faţă.
Această casă încă nu s-a vândut?
Ascultă, plec chiar acum pentru a face prăjiturele în bucătărie.
- Voi încerca orice acum. - Orice?
- Pentru că am teuri de epocă. - Foarte amuzant.
Bine. Mulţumesc foarte mult. Ne vedem mai târziu! Pa! Pa.
Succes.
- Eşti bine?! - Da, cred că da.
- Ah, îmi pare aşa de rău! - Ei bine, ce s-a întâmplat?
Nu ştiu. Un fel de leşin, presupun.
- Ei bine, te-ai lovit la cap? - Nu, nu cred. Sunt atât de jenată.
- Te rog, nu fi. Lasă-mă să-ţi dau puţină apă. - M-am simţit atât de zăpăcită dintr-o dată.
- Niciodată nu mi s-a mai întâmplat asta. - Uite, soţul meu e medic la spital, chiar acolo.
- Am putea merge doar... - Oh, nu, nu, mulţumesc. Mă simt foarte bine.
Eu... poate că nu am mâncat destul astăzi. Îmi pare rău pentru vaza dvs.
- Lasă-mă să o plătesc. - Ştii ce? Oricum am urât acea vază.
- Mi-ai făcut o favoare. - Eşti sigură? - Da.
- SÄƒ-Å£i chem un taxi? - Nu, cred cÄƒ mersul pe jos Ã®mi va face bine.
Trebuie doar sÄƒ scap de acest sentiment ciudat. ÃŽÅ£i mulÅ£umesc din nou, atÃ¢t de mult.
Nici o problemă. Uite, promite-mi că, dacă nu te simţi mai bine, te vei duce la un doctor.
- E o promisiune. Mulţumesc din nou. - Te conduc.
- Pa. - Pa.
Jur că deja le-am ordonat...
Ecologie...
Ştii ce se spune despre oamenii ce vorbesc cu ei înşişi.
Da. dar e periculos doar când începi să-ţi şi răspunzi.
- Pot să te ajut, preşedinte Bedford? - Da, vreau să-ţi dau liniile directoare pentru curriculum din următorul semestru.
Asta e? Pentru asta ai venit aici?
- Oh, îmi place cum ţi-ai aranjat locul. - Nu am făcut-o eu.
- Încerc să-mi dau seama cine a făcut-o. - Nu înţeleg. - Am sentimentul că cineva mi-a umblat în lucruri.
Poate ar trebui să depui un raport de furt la securitatea campusului.
Da, vezi, asta-i partea ciudată. De fapt, nu lipseşte nimic.
Lucrurile sunt doar răvăşite. Nu sunt în locul unde le-am lăsat.
- Cum îţi poţi da seama? - E ca şi cum cineva caută ceva. Ceva ce nu-i aparţine.
Faci o acuzaţie? Pentru că, din nou, securitatea campusului ar fi cea indicată.
Ştii ce vreau să spun.
Chiar crezi că sunt atât de prost, să las "Cartea schimbărilor" în biroul meu?
Ei bine, ceea ce cred eu de prostia ta nu e important.
Ceea ce e important e că am încercat să te avertizez contra cui te pui.
Acum eu sunt cea mai mică problemă a ta, Eli.
El a fost iubit şi a murit prea tânăr.
Chiar şi aşa, a avut un mare impact asupra multor vieţi.
Giovanni a fost cea mai bună ţestoasă din lume.
- Eşti bine? - Da.
Îmi pare rău pentru Giovanni. Ştiu că voi doi eraţi apropiaţi.
A fost un bun ascultător.
Ştii, nu te-am mai întrebat de ce te-ai decis să-ţi numeşti ţestoasa Giovanni.
Pentru că dacă el ar fi putut vorbi, cred că ar fi avut accent italian.
Are logică.
Te iubesc. Ne vedem dimineaţă.
- Nu cred că el este într-adevăr mort. - Ce?
- Giovanni. Nu e mort cu adevărat. - Ce te face să spui asta?
Pentru că mi-l amintesc atât de bine. Şi toate lucrurile amuzante pe care le-am făcut.
Pun pariu că şi el îşi aduce aminte de mine. Oriunde ar fi.
Da. Pun pariu că da.
- Deci, el nu este cu adevărat mort. - Eşti un micuţ foarte înţelept.
- Nu, sunt doar însetat. - Bine.
Atunci îţi aduc apă.
Poate ar trebui să-ţi spun Francis.
Jim?
Aiden!
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 05, episodul 15 "Implosion"
- Hei, cum a fost la prezentarea casei? - Doar 3 oameni au apărut. Prăjiturile însă, au fost un hit.
- Şi nici o singură ofertă? - N-aş spune asta.
O doamnă mi-a oferit 25 de dolari pentru clopoţei.
Aha.
Ce faci?
- Nu sunt foarte sigură. - Ei bine, îmi place sinceritatea ta.
Îmi cer scuze, cred că există un spirit ataşat la unul din lucrurile din această colecţie.
- Poate că a fost ucis în luptă. - Serios?
Da, şi aruncarea în aer din fiecare noapte va face să se învechească foarte repede.
- Poftim? Ce e acum? - E o poveste lungă.
Cred că ai atins un punct sensibil.
Vezi pe cineva?
Nu.
Dar cred că trebuie să mă întorc la sursă.
Bine. Um...
Eu am să plec. Am ceva de făcut.
Ne vedem mai târziu. Pa.
George?
- Fără returnări, toate vânzările sunt finale. - Nu returnez nimic.
- Îţi aminteşti de mine? - Uau! Oh, da.
Oh, da, îmi amintesc de tine. Nu am mulţi clienţi care să arate ca tine.
Nu pentru asta am venit să te întreb, dar acum sunt curioasă...
Plutonierul (Master Sargeant) e cu adevărat numele dvs?
Nu, este Masters.
Am adăugat "argeant".
Voiam de fapt să pun "la arme", dar nu s-ar fi potrivit.
- Ştii că "sergent" e scris cu un "e", nu? - E... da, ştiu.
Ser... Ser... Da, da, ştiu. Unde vrei să ajungi?
Ai fost vreodată în armată George? - Da!
- Spiritual. - Dar fizic? - Nu prea mult. Nu.
Am avut o mică problemă fizică peste care n-am trecut.
Bine. Colecţia ce am luat-o de la tine, trebuie să ştiu de unde provine.
- De ce? - Trebuie doar să ştiu.
- E greu de spus. - Sunt documente? Ceva?
- Pentru că trebuie să ştiu cine e proprietarul. - Am cumpărat aceste chestii de peste tot...
Ştii, licitaţii, talcioc.
Toate tipurile de locuri.
Corect, fac la fel cu antichităţile, doar că, de obicei am facturi, chitanţe, informaţii de contact.
Da, ei bine, ştii, clienţii mei nu sunt interesaţi de birocraţie, aşa că...
Oricum, totul e legal, totul e cinstit.
Corect, dar ar trebui să existe un fel, de a...
Da, ştii ce, am primit echipament de la marină iar ei aşteaptă într-un fel livrarea aici.
- Poţi să... - Ascultă, oh!
Săptămâna viitoare, vând sârmă ghimpată.
Ştii, ar trebui să-ţi inviţi prietenii, bine?
Nu mi-e frică. Nu mă tem.
Nu mi-e frică.
Nu mi-e frică!
Trebuie să-mi salvez oamenii. Nu mi-e frică!
Toată lumea jos!
Eu merg primul!
Oh, nu!
Trebuie să fie o fantomă a unui soldat ce a murit într-o explozie.
E ataşat de vesela cumpărată.
Ştii, cineva ar trebui să inventeze un scaner care să-ţi spună şi preţul
dar şi dacă e vreo fantomă ataşată la ea.
- Ar salva lumea de multe probleme. - De ce părea a fi un băieţel?
Nu ştiu.
- Cred că Bedford a căutat prin birou cartea. - Te rog spune-mi că nu e în biroul tău.
Crezi că sunt idiot? Cartea e ascunsă aici, unde nimeni nu o poate găsi.
E bine.
Da, vestea proastă e că, am ascuns-o atât de bine, că nici eu nu am putut-o găsi.
- Dar apoi am găsit-o. - Bine, hai să ne întoarcem la cealaltă întrebare.
- Oh, ei bine, sincronizare perfectă. - Ned, ce faci aici? - Este rândul meu.
Ned şi cu mine ţinem cu rândul cartea, aşa că niciodată nu e într-un singur loc prea mult timp.
- E o idee bună. - Da, a fost ideea lui Ned. - Nu mă surprinde.
- Destul de inteligent, nu? - Am venit pentru carte, nu pentru cină.
Nu e ca şi cum am etichetat-o.
Interesant.
Se pare că, cartea a adăugat câteva chestii. Nu înţeleg nimic, dar e cu siguranţă mai mult aici decât ultima oară.
Deci, unde o vei ascunde?
Cred că ar trebui să respectăm regula de a nu ne spune reciproc. E mai sigur aşa.
- Eu am arătat locul meu! - Ei bine, alege altul nou. - Uşor de spus!
Băieţi, am o fantomă de trecut dincolo.
- Oh, bine, cel ce bântuie vesela. De unde provine? - Ei bine, asta e chestia.
M-am dus la acest furnizor cu care n-am mai lucrat şi când am ajuns să-l întreb despre asta, a devenit ciudat.
- Ştii, ca şi cum ar fi ascuns ceva. - Uite cum faci...
Fă-i o comandă pentru acelaşi tip de chestii. Promite-i o remunerare mare, apoi urmăreşte-l.
- Vezi unde se duce să ia. - Bine. Sunt impresionată din nou.
- Eşti prea aproape. - Nu, nu sunt.
- Îţi poate vedea farurile în oglindă. - Asta nu înseamnă că ştie că-l urmărim.
Stai puţin mai la distanţă. Vrei? Ai încredere în mine.
Mă uit la TV.
- Unde ne duce? - Nu ştiu. N-am fost niciodată pe aceste drumuri.
Poate că ne-a văzut după el şi ne-a ispitit spre moarte, şi nimeni nu ne va găsi vreodată trupurile.
Am spus şi eu aşa.
- Crezi că el a venit aici? - Dacă aş fi fost mai aproape aş fi ştiut. Acum, haide.
- Ce este acest loc? - Am auzit despre ea.
A fost o bază militară veche pe care mai apoi au închis-o pentru a economisi bani.
- Acesta a fost primul care a mers. - Corect, am citit ceva despre asta.
Nu cumva trebuia să construiască case pe aici?
- Da, ei bine, nu s-a întâmplat nimic, niciodată. - E trist să-l văd atât de pustiu.
Nu e chiar pustiu.
Oh, grozav, nu-i destul de înfiorător aici? Acum trebuie să avem patrulă cu noi?
Ai văzut medicul? Avem nevoie de medic.
- Îmi cer scuze, tocmai ce am ajuns aici. - Îi puteţi spune să vină în cort imediat?
- E nevoie de el. - O voi face.
E vreun motiv pentru care nu putem face asta mâine dimineaţă, când soarele va străluci?
Uite.
Oh, Doamne! M-ai speriat! Stai puţin, ce faci aici?
- Ce faci tu aici? - Eu? Eu, uh...
- Jefuieşti, asta faci aici! - Aici îţi actualizezi inventarul?
- Furi din această bază? - Bine, în primul rând, nu fur. În regulă?
A fost abandonată, rugineşte tot aici. Furnizez doar un serviciu!
- După urma căruia faci bani. - Da, şi ce? Ştii, fac muncă de teren.
Nimeni nu mai ştie despre acest loc. Şi l-am găsit!
Bine, George, asta nici nu contează. Aruncă lucrurile. Bine?
- Şi nu te mai întoarce. - Asta înseamnă că înţelegerea a căzut? - Tu ce crezi?
Ei bine, ce-ai zice să o facem pe din două? Livrare direct din depozit.
- La revedere. - Oh, Doamne!
E atât de rău!
Şi acum?
Nu ştiu. Adică, cred că fantoma soldat a fost aici, dar...
- Hei! Aşteaptă! - Ce e?
- Tocmai am văzut o fantomă!
- Pe bune? - Nu, nu, nu! A fost un băiat, nu un soldat!
El trebuie să ştie ceva, haide!
Deci, am făcut presupunerea că soldatul fantomă a trebuit să fi fost parte a acestei baze la un moment dat.
- Baza nu e închisă de aproape 20 de ani? - De vreo 30.
Am aflat că a fost închisă la sfârşitul anilor 70. Dar soldatul pe care l-am văzut în subsol, e unul modern, al zilelor noastre.
Bine, ce e cu copilul fantomă pe care l-ai văzut?
- Cum s-a vârât acolo? - Aş vrea să ştiu.
Adică, de ce un băiat de 11 sau 12 ani, bântuie o bază militară?
Crezi că el are ceva de a face cu soldatul fantomă?
Trebuie sa fie vreun fel de legătură.
De ce a deschis gura soldatul fantomă şi s-a auzit vocea un băieţel?
Ce?
Uau.
Trebuie să fie foarte, foarte interesant să fii tu.
Nu mi-e frică. Nu mă tem.
Nu mi-e frică, nu mă tem.
Trebuie să-mi protejez oamenii.
Toată lumea jos, voi merge primul.
Trebuie să-mi protejez oamenii. Nu mă tem.
Nu mi-e frică.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Mel, vino să mănânci ceva.
Ştii că asta va fi întotdeauna acolo.
Încerc doar să văd dacă pot găsi o legătură între explozia din viziunea mea şi mica bombă pe care mi-a arătat-o băiatul fantomă.
Ştii, doresc ca oamenii să poată auzi conversaţiile pe care le avem în casa asta.
Nu-mi pot scoate imaginea cu faţa copilului din minte.
El era atât de speriat, aşa de... vulnerabil.
El a...
Ce e?
Ochii lui mi-au amintit de Aiden.
Hei, hei, shh, shh, shh.
Aici e.
Aceasta este o mină.
Perioada Vietnam, poate?
Da, e un loc în care am călcat, şi asta e ceea ce mi-a arătat băiatul.
- Ai spus ca era soldat modern, nu din Vietnam. - Ah, ceea ce duce la teoria mea, şi e genială, dacă pot să-mi zic asta singură.
Băiatul se juca în baza abandonată.
El nu trebuia să fie acolo, pentru că el s-a furişat acolo, asta e ceea ce fac băieţii.
- Aşa e. - Corect.
Deci, el găseşte acest lucru drăguţ, ce pare distractiv, dar nu îşi dă seama că e o bombă activă.
El se joacă cu ea, ea se activează.
Bine.
Dar asta nu explică soldatul cu voce de copil.
Ei bine, poate că da.
Adică, uneori, spiritele recrează ultimul lucru pe care l-au făcut înainte de a muri.
- Deci, copilul se juca de-a soldatul. - Corect. E confuz.
El e speriat, aşa că spiritul său se respinge, uneori, crezând în lucrul pe care îl făcea atunci când a murit...
un soldat în luptă.
Uimitor. Acum vino să mănânci.
Singura problemă e că fantoma copilului nu e la fel cu cea din explozie.
Asta nu schimbă nimic.
Ştii, unda de şoc de la o bombă îţi poate distruge organele, te poate omorî, îţi poate ţine corpul complet intact.
- L-ai verificat pe Aiden? - E bine. E în camera lui, se joacă cu maşina de pompieri.
Bine.
Trebuie să verific şi să văd dacă sunt ştiri despre explozii sau orice altceva...
- Delia. - Bună.
- Care este problema? - Ai spus că puştiul pe care l-ai văzut era de 12 ani?
Da.
Am găsit asta în seara asta pe maşina mea. El a dispărut în urmă cu 2 zile.
- Asta e în acelaşi timp cu începutul bântuirii. - Sărmana familie.
Trebuie să-l găsesc pe acest copil. Să văd dacă pot face pentru familia sa o finalizare.
Chiar mă bucur că pot vorbi cu cineva ce a avut legătură cu baza.
Da, bine, noi încă supraveghem locul.
Nu mai există personal aici, dar îmi vine rândul să vin aici la fiecare câteva săptămâni.
- Deci, armata încă mai deţine baza? - Da, tehnic încă deţinem această proprietate.
- Chiar dacă a fost pusă la vânzare de când o ştiu. - Ce ştii de bombe? - Poftim?
Sunt bombe stocate aici? Mine, grenade, lucri de genul acesta?
- Ei bine, uh... - Uite, cred că un băieţel a fost ucis de una.
E foarte important.
Există încă unele proiectile neexplodate pe această bază, şi e puţin jenant pentru armată.
- Şi voi nega, dacă spui cuiva că ţi-am spus asta. - Um, domnule, înainte de a pleca...
Ooh!
- Poţi să-mi arăţi unde e? - Să-ţi arăt ce?
E în depozite, dar veţi avea nevoie de autorizaţie oficială pentru un tur al bazei.
- Oh. Nu am ştiut că ai avut companie. - Haide.
De ce crezi că uşa a fost deblocată?
Uau.
Cred că copilul a venit aici.
Nu există nici un semn de o explozie aici.
Iar chestia asta trebuie să fie toată dezamorsată.
Nu e posibil să părăsească nişte bombe active în câmp deschis.
Eli, nu atinge asta! Fantoma a spus că acolo e muniţie neexplodată.
Asta nu înseamnă că sunt active. Relaxează-te.
Chiar dacă nu sunt dezamorsate, aceste bombe sunt atât de vechi că ele nu mai sunt periculoase.
- Cum de ştii asta? - Melinda, am şi eu o viaţă în afara sălii de clasă, bine?
Uită-te la asta.
Oh! Ipoteza a fost greşită! Se mai întâmplă.
Ce e?
Ultima dată când am văzut fantoma, băieţelul, el era înghesuit în ceva de mici dimensiuni.
Şi părea că nu se poate mişca.
Nu cumva crezi că...
Se pare că, săracul puşti s-a blocat singur în container şi s-a sufocat.
De ce vă găsesc mereu pe amândoi în mijlocul necazurilor?
Ce are asta de-a face cu tine?
Am avut motive întemeiate să cred că băiatul era aici.
- Ce fel de motive? - Ştii ce fel de motive.
- Ar fi trebuit să ne chemi pe noi. - Şi ce să spun? Fantoma ne-a dat indicii?
Vom vorbi mai târziu.
- Deci dvs şi dna Gordon aţi venit împreună, nu? - Corect. - Uh-huh. Bine.
Atât pentru acum, dr. James, dar s-ar putea să doresc să vorbim mai târziu.
El nu mă place. Îţi pot spune asta.
Acum eu pot să merg la familia sa. Trebuie doar să găsesc sărmanul copil şi să-l trec dincolo.
Asta-i interesant.
Da. Care e legătura dintre Bedford şi bază?
Bedford şi băiatul?
- Vin imediat. - Bine.
Îmi amintesc de tine.
Îmi cer scuze, nu am vrut să deranjez.
- Îl ştiai pe Joey? - Mă simt de parcă l-aş fi cunoscut.
Îmi pare rău pentru pierderea ta.
Ziua în care am fost în magazinul dvs,
asta a fost ziua în care Joey a dispărut.
- Nu am ştiut atunci, am crezut că era la şcoală. - Nu îmi pot imagina cât de greu trebuie să fie.
Cred că am leşinat pentru că într-un fel am ştiut, că Joey era în primejdie.
Ai fost foarte bună cu mine în acea zi.
Pare că el a avut o mulţime de prieteni.
Aşa e.
Toată lumea l-a plăcut.
Însă s-a schimbat în aceste ultime luni.
El a început să chiulească de la şcoală.
Eu nu ştiam unde era uneori.
Mi-am făcut atâtea griji. Dar se întorcea întotdeauna înapoi, în camera lui.
Ştii despre baza militară?
Nu, niciodată nu mi-a spus unde pleca.
Acum, totul are sens.
Ştii de ce s-a dus la baza militară?
Da.
Scuza-mă, Julie. Bună. Sunt Dennis.
Îmi pare rău că vă întrerup, dar e timpul să plecăm.
- Eşti bine? - Mm-hmm.
- Eşti sigură? - Da, sunt bine.
Da?
Bună ziua, fiule.
Mamă?!
Eşti chiar tu?
Eşti... eşti în comă.
... ce ai nevoie de făcut.
Nu te pot auzi.
Ai ceea ce ai nevoie.
Ce...
Ce?
Pentru a termina asta.
Ai ceea ce ai nevoie.
Mamă, nu pot!
Trebuie!
Fă ceea ce vor,
pentru a putea proteja restul familiei tale.
Nu ştii ce-mi cer ei.
Cine a ajuns la tine?
Trebuie să faci cartea
să vină la tine!
- Nu există altă variantă! - Mamă, ascultă-mă.
Ascultă-mă!
Mamă...
Dl Bedford, dl. Bedford?
Te rog ascultă-mă!
Sunt dr. Masefield de la Spitalul Memorial din Rockland.
Îmi pare foarte rău să vă spun că mama dvs a murit.
Când?
Acum 30 de minute.
Am încercat la biroul dvs.
Am făcut tot ce am putut.
Ea nu şi-a recăpătat cunoştinţa. Îmi pare rău.
Joey?
Uite, ştiu că trebuie să te simţi atât de confuz.
Am văzut-o pe mama ta azi.
Îi este dor de tine, dar e bine.
Aş putea să te ajut să ajungi la ea, dacă vrei,
ştii, dacă ai ceva ce vrei să-i spui.
Tată?
Eu sunt.
Eu nu sunt tatăl tău.
De ce-l cauţi pe tatăl tău aici?
L-am văzut, cu mama ta.
Dennis? Nu e tatăl meu.
El e unchiul meu.
Tata a murit în Afganistan.
Oh, îmi pare aşa de rău.
El a murit ca un erou.
- Sunt sigur că era foarte curajos. - A călcat pe o mină.
Dar el şi-a salvat tot plutonul.
Trebuie să fie mândru de el, dar de ce îl cauţi în această bază?
Tatăl meu obişnuia să mă aducă aici, înainte de a pleca.
Doar eu şi cu el ştiam despre asta.
Ne jucam de-a armata.
El îmi spunea poveşti despre cum e să fii soldat.
Vei ajunge un erou de război ca bătrânu.
Haide.
Unde te duci? Poţi să atingi asta?
Uneori, făceam tabără afară, şi mâncam din veselă ca soldaţii reali.
- Ce părere ai despre a fi soldat? - Vreau să fiu soldat, la fel ca tine.
Vei fi un soldat minunat. Va trebui totuşi să-ţi tai părul.
Când a murit, tot mi-a plăcut să vin aici.
M-a făcut să simt că eram...
Că eram încă cu el.
Îţi aminteşti ce ţi s-a întâmplat?
Am găsit toate aceste bombe.
Minele,
exact ca cele ce mi-au ucis tatăl.
M-am gândit că ceva de genul ăsta
a fost ultimul lucru pe care tatăl meu l-a văzut vreodată.
Am vrut doar să o iau acasă cu mine.
Apoi am auzit zgomote.
Cineva a venit.
Am vrut doar să găsesc un loc unde să mă ascund.
Lasă-mă în pace, te rog, lasă-mă în pace.
Era un om, a intrat, şoptea ceva.
Ce vrei de la mine?
Am făcut tot ce aţi cerut.
Bine, bine, o voi lua.
La început am crezut că e cu cineva, dar m-am speriat.
Am făcut tot ce aţi vrut.
Apoi, ceva l-a speriat şi a lovit în uşă.
Cine e acolo? Pleacă de lângă mine.
Bine, bine. Eu voi face.
Nu am putut să deschid uşa. Am tot încercat.
Apoi mi-a fost greu să respir.
Şi apoi am obosit şi am adormit.
Cineva a venit şi a luat o bombă?
Deci, există o bombă activă acolo?
- Cum arată acest om? - L-am văzut doar puţin, dar avea părul alb şi ochelari.
- A fost acest om? - El e.
Ce face Bedford cu o bombă?
- Dacă aş putea vorbi cu detectivul Blair puţin... - Dacă ai ceva de spus, poţi să-mi spui mie.
Nu e că nu aş vrea, dar detectivul Blair ne înţelege situaţia.
Detectivul Blair a fost transferat. Nu mai e aici.
Cazurile ei le-am preluat eu acum.
- Unde a fost transferată? - Nu am voie să spun asta.
- De ce a fost transferată? - Departamentul nu te-a consultat?
Şefii se vor supăra.
Uite, ştiu că acest lucru va suna ciudat,
dar preşedintele Universităţii Rockland
- are o bombă activă. - Ce?
E o mină, de fapt, dar e periculoasă, şi el ştie asta.
Spui că preşedintele Universităţii Rockland are o bombă şi intenţionează să o folosească?
- Ai dovezi? - Defineşte dovada.
Bine, nu poţi arunca un cuvânt ca "bombă" în aceste zile şi vremuri.
Uite, nu mă cunoşti. Bine? Dar nu sunt nebun.
Bedford are o bombă!
Şi nu s-ar fi încurcat să o obţină, dacă nu avea un plan să o folosească.
Cred că e instabilă.
- De unde a luat bomba? - De la baza militară veche.
- Am curăţat acest loc după ce au găsit corpul băiatului. - A luat-o înainte de asta.
Bine.
Se întâmplă să ştim că lipseşte o bombă, avem inventarul armatei, ne ocupăm de asta.
Minunat! Atunci de ce nu mergeţi la Bedford?
Pentru că acest tip de aici a fost arestat pentru furt din proprietatea statului.
L-am găsit acolo buzunărind tot ce a rămas acolo, aşa că vom lua un mandat de percheziţie, şi vom merge acasă la el.
Pe cât de repede o vom face, vom găsi şi bomba.
- Deci, poliţia nu ne ajută. - Nu, mai mult încurcă.
Bedford nu a fost în biroul său toată ziua. El a plecat în concediu pentru deces ieri.
- Mama lui a murit. - Era bolnavă de mult timp.
- Poate de aceea a fost atât de ciudat. - Asta nu explică de ce a luat o bombă.
Uite, poate că noi exagerăm.
Tipul ar putea colecţiona suveniruri militare şi apoi a auzit despre bombele ascunse din bază.
Oh, haide. Nu crezi asta cum nici eu n-o fac. Nu. E ceva cu el.
Ultima dată a intrat în biroul meu şi s-a comportat destul de ciudat şi misterios.
Chiar mai ciudat şi misterios decât de o face de obicei.
- Hei. Ce faci aici? - Este rândul tău să o ascunzi.
Da, nu cred că acum e un moment bun să...
Dr. James.
Alo, alo?
Ştiu că Melinda e cu tine acum şi că Ned e pe drum, dacă nu a ajuns deja acolo.
E Bedford.
Acum am să te întreb ultima oară, frumos.
Vreau cartea.
- Da, bine, niciodată n-ai cerut-o, tehnic... - Eli, te avertizez!
- Nu ştiu unde este. - Uite, eu...
Nu cred că înţelegi gravitatea aceastei situaţii.
Ştiu totul despre sistemul vostru.
M-am săturat să urmăresc carte.
Vreau să o aduci aici, acum.
Da, sigur.
Tu nu ştii prin ce am trecut.
Umbrele mi-au întors viaţa pe dos. Mi-au luat mama.
Nu mai am de gând să port singur această povară.
Nu vrei să scap ceea ce am în mână.
Ned,
îmi vei aduce cartea acum.
Acum nu mai am nimic de pierdut, şi dacă acest lucru cade, nu-mi pasă ce se întâmplă cu mine,
dar mi-ar place să vezi că iau pe cineva care îţi este foarte preţios.
Şi dacă văd un ofiţer de poliţie sau orice alt semn că nu faci exact aşa cum am spus, va fi peste tot.
- Nu-mi place să vă zoresc, dar... - Da, se întâmplă să-l am pe Ned la telefon.
El a întrebat despre orele din semestrul viitor. El e ambiţios, baiatul tau.
- Vrei să-l saluţi? - Bună... bună, Ned.
Bedford...
Dacă o răneşti pe mama, jur pe Dumnezeu...
Da, bine, bine, adu hârtiile la biroul mamei tale, rapid, cât timp suntem încă aici.
La naiba!
Deci, casa dvs o vindeţi?
Nu, e a mamei mele. Ea a murit de curând.
Oh, îmi pare rău. Ştiu cât de dureros este.
Da, este.
De ce nu completez unele dintre aceste informaţii de bază, şi...
Uh-huh.
Sunt sigură că vă daţi seama cât de dificil e de a vinde o casă acum?
Da, dar nu cred că mai contează prea mult.
Nu, nu prea mult.
Eu ar trebui să o fac. E mama mea, şi el mă aşteaptă.
Nu. Nu se poate. Mama ta nu ne-ar ierta dacă te lăsăm să te apropii de acea bombă. Bine?
O voi aduce înapoi.
Mel, pentru asta se merită să-şi dea viaţa cineva?
- Bine. - Aşteptă.
Eu ar trebui să o fac. Eu îl ştiu pe Bedford şi el mă cunoaşte.
Tehnic vorbind, e rândul meu să am cartea, aşa că...
Nu m-ar deranja puţon protest. Sunt deschis la obiecţii.
- Grăbeşte-te. - Cred că o voi face.
De ce nu veniţi aici şi completaţi totul.
Aici. Luaţi asta.
Totul e-n regulă?
Nu ştiu.
Nu ar trebui să fie el!
- Staţi foarte liniştită acum. - Ce e asta?
Foarte liniştită.
Bedford!
Eli, ce se întâmplă?
Am ceea ce vrei. Acum, las-o să plece.
- Eli, ce dracu se întâmplă? - Delia, te rog.
Acum, îţi dau cartea...
De îndată ce Delia iese afară, bine?
Bine.
Delia.
Mergi spre uşă.
Delia, te rog.
Bine. Bine.
- Eli, vino cu mine. - Delia, e-n regulă. Du-te. Du-te.
Delia! Ai grijă.
Delia, Delia, vino aici, e-n regulă.
Hei!
- Ned! - Mamă!
Îmi pare rău, Eli.
Ştiu că lucrurile au scăpat de sub control, dar am încercat să fac ceea ce am crezut că e bine.
Uite, nu e prea târziu.
Ieşi afară cu mine. Pune bomba jos.
- Vom îndrepta totul afară. - Mă tem că e prea târziu.
Sunt prea multe piese în mişcare. Sunt puternice.
Mai mult decât ştie oricine.
Am sperat că vei spune că vom ieşi împreună şi vom termina cu asta.
Am de gând să te rog să-mi dai cartea acum, şi să pleci.
Nu trebuie să se termine aşa.
Chiar şi pentru tine.
Da, trebuie.
Nu, nu, nu poate fi aşa.
Aceste pagini sunt toate goale!
Acestea sunt goale, toate paginile sunt goale!
Nu!
Am făcut tot ce ai cerut. Tot!
Nu este vina mea!
Ce, ce...
Nu!
Cartea s-a şters singură!
Nu poţi da vina pe mine pentru asta!
Eli, grăbeşte-te!
Nu!
Ned, eşti bine?!
Da.
- Eli... - Da, am doar...
Oh, Doamne!
Oh, Doamne.
- Eu sunt bine, iubitule. Eşti rănit? - Sunt bine.
E-n regulă.
Bedford...
Vreau să-ţi mulţumesc pentru ajutor.
Ce am făcut?
Ei bine, ne-ai anunţat că e pericol
şi cine a fost responsabil.
Este timpul să pleci acum.
Trebuie să ştii asta.
Uite, pot să-ţi promit că tatăl tău te va aşteapta de cealaltă parte a acestei lumini.
Ştiu.
Atunci de ce nu vrei să treci?
Nu vreau să plec.
Nu vreau să fiu mort.
Ei bine...
Atunci va trebui să-ţi spun ceva.
Ceva care am învăţat doar cu câteva zile în urmă.
Tu nu eşti mort.
E o chestiune de fapt. Nimeni nu moare.
Vrei să ştii de ce?
Pentru că vei...
Vei trăi în interiorul tuturor celor care te-au cunoscut vreodată.
Toţi pe care i-ai atins.
Nu contează cât de mic.
Şi... oamenii care te iubesc... mama ta,
Dennis unchiul tău, prietenii de la şcoală,
ei nu vor înceta să se gândească la tine.
Sau să vorbească despre tine.
Ei nu te vor uita niciodată,
pentru că asta niciodată nu va dispare.
Nu vei muri niciodată pentru că ai fost iubit.
Pentru că ai iubit.
Vei trăi pentru totdeauna.
Cu toţii o vom face.
Vezi lumina?
La revedere, Joey.
Te voi revedea într-o zi.
Ce e?
Am crezut că o să te pierd.
Doar pentru o secundă.
Nici o şansă.
Fă-ţi temele.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Ghost Whisperer Sezonul 05, episodul 15 "Implosion"
Sincronizare: DISTEL SUBS.ro TEAM (c) www.subs.ro