Va rãmâne în istorie ca o zi infamã.
Fãrã nicio avertizare, bombardierele japoneze
au rãspândit teroarea într-o duminicã dimineaþa, în Hawaii.
Deºi a durat dar douã ore,
atacul asupra Pearl Harbor a atras S.U.A. În rãzboi,
transformând America într-o putere mondialã.
Iatã o dramatizare a evenimentelor, aºa cum s-au desfãºurat ele
într-o zi care a zguduit lumea.
ZILE CARE AU ZGUDUIT LUMEA ATACUL DE LA PEARL HARBOR
7 decembrie 1941.
În nordul Africii, infanteriºtii lui Montgomery
sunt încleºtaþi într-o luptã crâncenã cu Afrika Korps.
În Rusia, trupele sovietice se luptã cu armata nazistã
în faþa porþilor Moscovei.
În New York, "Dumbo" al lui Walt Disney avea premiera.
Deºi e duminicã dimineaþa,
ofiþerii de spionaj ai Marinei au lucrat toatã noaptea.
Domnule?
Acum am primit asta. Ar trebui sã o vedeti.
Sigur nu mai poate aºtepta?
Mã întorc la birou.
Spionajul naval e centrul
celei mai sensibile ºi mai secrete operaþiuni din toatã America.
Doar 20 de oameni au acces la secretele acestui dosar.
Locotenentul-comandor Alvin Kramer, specialist japonez, e unul din ei.
Trebuie sã transmitem ceva imediat.
În dosar este copia unui mesaj interceptat transmis de la Tokyo
la ambasada Japoniei din Washington.
Mulþumitã operaþiunii cu nume de cod "Magic"
în ultimul an,
S.U.A. A decodificat în secret transmisiunile diplomatice japoneze.
Astfel au reuºit sã afle ce gândeºte guvernul japonez.
Dar lt. Kramer n-a mai vãzut niciodatã un asemenea mesaj.
Japonia e o naþiune cu o misiune. Misiunea e sã clãdeascã un imperiu.
În ultimii zece ani, aceastã micã natiune insularã
s-a transformat dintr-o economie ruralã într-o putere industrialã.
Dar îi lipseºte un lucru vital
pentru a deveni o superputere, aºa cum îºi doreºte cu disperare.
Resursele naturale.
Japonia cautã cu disperare petrol, cãrbune ºi cauciuc.
Confruntatã cu embargoul american, e gata sã le ia cu forþa, la nevoie.
A invadat deja China Âºi Indochina.
Acum, Âºi-a aÃ¾intit ochii Âºi asupra restului Asiei Orientale.
Da. Vreau sã-l trimiteti imediat.
Anuntati-mã dacã existã un rãspuns.
În capitala americanã, preºedintele Franklin Roosevelt
încã mai încerca sã rezolve criza din Pacific.
Omul desemnat sã pãstreze pacea cu Japonia,
secretarul american de stat Cordell Hull, era deja la birou.
Preºedintele Roosevelt era împãrþit.
Pe de o parte, ar fi dorit sã ajute Marea Britanie,
singura care nu cãzuse pradã Germaniei naziste.
Dar rãzboiul nu era deloc popular.
Opinia publicã americanã e ostilã intervenþiei în strãinãtate,
preferând ca America sã îºi pãstreze poziþia neutrã istoricã.
Tensiunile din Pacific amenintã s-o atragã în alt conflict.
În ultimele zece luni,
Cordell Hull a negociat cu Tokyo, încercând sã rezolve criza
ºi sã opreascã expansiunea Japoniei în Asia.
Acum e momentul critic al convorbirilor de pace.
S.U.A. A dat un ultimatum Japoniei,
ordonându-i sã-ºi retragã forþele din China ºi Indochina.
Cu o zi înainte,
Roosevelt îi fãcuse un apel personal pentru pace împãratului japonez.
Hull ºtia cã rãspunsul de la Tokyo putea veni în orice clipã.
Nu avea mult de aºteptat.
Da?
Mesajul interceptat de pe biroul locotenentului Kramer
era rãspunsul Japoniei la ultimatumul american.
Viteza cu care a fost decodat
a permis guvernului S.U.A.
Sã îl citeascã cu câteva ore înaintea ambasadorului japonez.
Kramer îºi dã imediat seama cã, departe de a calma criza,
mesajul de la Tokyo ar putea duce la escaladarea ei.
În contrast cu limbajul diplomatic politicos din ultimele luni,
acesta respingea ultimatumul în termenii cei mai duri.
Guvernul japonez regretã sã informeze guvernul american
cã, datoritã atitudinii sale,
nu poate sã mai creadã în posibilitatea unei înþelegeri
prin continuarea negocierilor.
Kramer nu înþelegea dacã instrucþiune de a pãrãsi negocierile
erau o manevrã diplomaticã a japonezilor
sau dacã anunta ceva mult mai sinistru?
Un atac asupra englezilor ºi olandezilor din estul Asiei
sau chiar asupra Statelor Unite?
Insula Hawaiianã Oahu ºi baza navalã de la Pearl Harbor.
La aproape 4000 km de coasta Californiei.
Pentru America, aceasta va fi linia întâi pentru rãzboiul din Pacific.
Era postul la care visa orice militar.
Calmul sub-tropical, în mijlocul Pacificului.
Plaje, fete, multã libertate ºi puþin de muncã.
- Frumos! - Multumesc.
ªi berea...
Cu câteva ore în urma fusului orar de la Washington,
în Pearl Harbor e încã noapte,
iar rãzboiul e ultimul lucru la care se gândesc doi tineri marinari.
- M-am mai antrenat. - Uºurel, ucigaºule!
William Stafford ºi Martin Matthews
au o permisie de weekend din Pearl Harbor.
- La Charlie gãsim fete? - Da. Sunt multe fete acolo.
Cei doi sunt prieteni buni, din Dallas.
Matthews s-a înrolat în Marinã pentru prietenul lui, deºi nu avea voie.
Are doar 15 ani.
A minþit în legãturã cu vârsta la înrolare.
William venise în permisie. Am stat ºi eu cu el.
Purta uniformã ºi pãrea cã toate fetele se uitã la el.
Am hotãrât cã asta vreau sã fac ºi eu.
Ai vãzut, domniºoarã?
Marina cãuta oameni...
Ne aduceti o bere?
ªi nu prea întrebau pe nimeni ce vârstã are.
În ultimul an, micul port de pe coasta insulei Oahu
devenise casa flotei americane din Pacific.
De când a început ameninþarea rãzboiului în estul Asiei,
Marina a transformat în secret Pearl Harbor într-o fortãreaþã,
iar docurile erau pline de nave de luptã.
În locul cunoscut sub numele de "ªirul navelor de luptã"
se aflã câteva din cele mai mari nave din flota americanã,
înghesuite ca sardinele în conservã.
Nume legendare ca Arizona, Maryland sau Tennessee.
Cu puterea de foc a 64 de tunuri,
era un tur de forþã ºi personificarea puterii americane în Pacific.
Comandantul acestei flote era amiralul Husband E. Kimmel.
Kimmel era un ofiter de carierã care,
în ciuda reputaþiei de împãtimit de muncã,
era admirat ºi respectat de oamenii pe care îi comanda.
E amiralul.
Toate acele nave ºi cele aproape 400 de avioane,
Kimmel ºi Marina credeau cã Pearl Harbor e inexpugnabil.
Baza perfectã pentru o ripostã în cazul agresiunii japoneze.
Lt. Kramer a primit o nouã telegramã interceptatã de la Tokyo.
Dacã cea dinainte le-a stârnit îngrijorarea,
aceasta e deja un semnal de alarmã.
Sunã la Casa Albã. Spune-le cã am mai primit un mesaj.
Preºedintele trebuie sã-l vadã imediat.
Telegrama conþinea douã instrucþiuni.
Prima, ordona ambasadei sã ardã cãrtile de coduri.
Dar al doilea ordin l-a îngrijorat mai mult pe Kramer.
Îi ordona ambasadorului sã anunþe retragerea de la negocieri
la exact ora 13:00.
Kramer a bãnuit imediat cã un ordin atât de precis
ar putea fi un indiciu important al intenþiilor Japoniei.
Ora 13:00 în Washington însemna dimineata devreme în Pacific.
Folosind o hartã a fusurilor orare,
a început sã calculeze echivalentul în toate bazele din Pacific.
Însemna ora 2:00 în Filipine, 4:00 în Guam
ºi 7:30 în Pearl Harbor.
Având cunoºtinþe solide despre Japonia,
Kramer ºtie cã, de-a lungul istoriei,
atacurile surprizã au fost una din tacticile de rãzboi preferate.
Duminicã dimineata ar fi momentul ideal pentru un asemenea atac.
Adicã peste patru ore.
La mii de kilometri distanþã, în mijlocul Pacificului,
se afla confirmarea îngrijorãrii locotenentului Kramer.
Cu ordin de tãcere radio,
cea mai mare flotã de portavioane alcãtuitã vreodatã,
mergea cu toatã viteza înainte.
ªase portavioane, 355 de avioane,
douã cuirasate, trei cruciºãtoare ºi nouã distrugãtoare.
În total, 31 de vase.
Destinaþia lor, Pearl Harbor.
Japonia a calculat cã, pentru a putea obþine mânã liberã în Asia,
în loc sã evite flota americanã din Pacific ºi insula lor,
e mai bine sã o distrugã.
Sunt încrezãtori în succes.
Japonia a dezvoltat tehnologia ce va transforma rãzboiul naval.
De acum, puterea aerianã va conta mai mult pe mare.
Mulþumitã puterii sale inginereºti,
Japonia a creat o flotã de portavioane
ce urma sã facã nefolositoare uriaºa flotã inamicã.
Comandanþii navali credeau cã, dacã apropie în secret portavioanele,
ar putea anihila navele de rãzboi din aer,
înainte ca acestea sã poatã riposta.
Operaþiunea va fi prima de acest gen.
De acum, totul depinde de elementul surprizã.
Undeva în nava-amiral Akagi se aflã sala radio.
Operatorii radio cãutau pe toate frecvenþele,
cãutând indicii dacã poziþia flotei a fost descoperitã.
Muzica traditionalã hawaiianã de la postul radio din Oahu
e un semn cã totul merge bine pe insulã.
Elementul surprizã era de partea lor.
La câteva punþi deasupra, în sala hãrþilor de pe Akagi,
viceamiralul Nagumo verificã planul atacului
împreunã cu pilotul Mitsuo Fuchida.
E cât se poate de îndrãzneþ.
Americanii credeau cã Pearl Harbor nu poate fi atacat cu torpiloare,
pentru cã apa era prea micã.
Dar japonezii le-au gãsit cãlcâiul lui Ahile.
Într-o tehnicã pe care au exersat-o luni întregi,
au creat o torpilã ce poate fi lansatã în ape puþin adânci.
Aceste torpiloare vor conduce atacul la Pearl Harbor.
Apoi, un mesaj de la Tokyo.
Primeau ultimele detalii despre navele la ancorã,
transmise de cãtre spionul lor din Pear Harbor.
Pe data de 6 am observat urmãtoarele nave la ancorã.
9 cuirasate, 3 cruciºãtoare uºoare, 3 distrugãtoare de submarine,
17 distrugãtoare.
În plus, mai sunt 4 cruciºãtoare uºoare ºi 2 distrugãtoare în docuri.
Cu puþin înainte de ora 6:00, piloþii s-au îndreptat spre avioane,
înghesuite pe punte ca insectele.
Aºa cum se obiºnuia în clasa militarã ce conducea Japonia,
Fuchida ºi ceilalþi piloþi urmau codul Bushido, al samurailor.
Curajul în faþa duºmanului
ºi un cod strict care privea moartea în luptã
ca pe cea mai mare onoare
erau valorile de bazã ale codului Bushido.
Pe punþile superioare se aflau numeroase avioane
ce reprezentau cele mai sofisticate maºini de luptã din lume,
avioane ce îºi surclasau cu uºurinþã rivalele americane.
Cu rezervoarele pline,
avioanele decoleazã unul câte unul de pe cele ºase portavioane.
Pentru a ajunge la Pearl Harbor e nevoie de aproape douã ore.
Cel mai mare asalt aerian din istorie a început.
În aceastã dimineaþã de duminicã,
comandantul flotei Pacificului, amiralul Kimmel,
se bucurã de una din puþinele sale zile libere.
Mai târziu, va juca un meci de golf cu omologul sãu din Armatã.
E sunat de la comandament.
Un distrugãtor ce patrula în jurul Pearl Harbor,
U.S.S. Ward, a atacat un submarin neidentificat.
Cu apãrarea antiaerianã de la Pear Harbor,
Kimmel a crezut întotdeauna cã un atac aerian e imposibil.
Dar nu ºi un atac pe mare.
Criza japonezã se intensificase
aºa cã îºi pusese toate navele în alertã de submarine.
Dar au fost mai multe alarme false.
Kimmel se întreabã dacã aceasta nu e încã una.
Sã ia legãtura cu oamenii mei ºi sã vinã la comandament.
Trimiteþi-mi maºina.
Tocmai sosise o telegramã de la Washington.
Japonezii ne vor prezenta azi la ora 13:00 un ultimatum.
Nu ºtim exact semnificaþia orei, dar vã rugãm sã fiþi în alertã.
Datoritã problemelor circuitului militar din Hawaii,
telegrama fusese trimisã prin circuitul civil.
Nu era nimic care sã arate cât de urgent e mesajul.
Va trebui sã îºi aºtepte rândul.
Va fi livrat de curier împreunã cu toate celelalte.
Marinarul Martin Matthews
a primit învoire sã petreacã noaptea la bordul navei U.S.S. Arizona,
cu prietenul sãu, William Stafford.
Astea sunt de 38. Au un scop dublu.
Cum adicã?
Sã spunem cã poþi doborî orice, de pe cer sau de la sol.
Voiam sã mai mergem la mal, sã ne mai distrãm puþin,
dar am auzit un sunet la tribord.
Am vãzut mai multe avioane venind, dar nimeni nu le-a bãgat în seamã.
Era puþin înainte de 8:00.
În toatã flota, echipajele aºteptau un ritual
ce putea fi observat pe fiecare din navele Marinei. Ceremonia steagului.
Forþa japonezã de atac era deasupra portului, gata de atac.
Din fruntea escadrilei, Fuchida rupe tãcerea radio
ºi transmite primul semnal spre flotã ºi spre Tokyo.
Mesajul codificat anunþa cã au reuºit sã pãstreze surpriza.
În câteva minute, Pearl Harbor era în flãcãri.
Amiralul Kimmel vorbea pentru a doua oarã cu comandamentul,
când a primit vestea cã Pearl Harbor e atacat.
Ce? Vin imediat.
E alarmã Hai!
La bordul lui Arizona e datã alerta generalã.
Toti oamenii sunt chemaþi la posturile lor.
Ca vizitator pe navã, Martin Matthews nu are un post de luptã.
Se desparte de William Stafford
ºi priveºte haosul dezlãnþuit de bombe.
Eram speriat de moarte.
Nu pentru asta mã înrolasem în Marinã. Nu asta voiam.
Nu aveam unde sã mã duc.
Nu aveam un post de luptã.
N- aº fi ºtiut ce sã fac nici dacã m-aº fi dus undeva.
Eram mult prea mic ca sã-mi dau seama ce se întâmplã
ºi nu ºtiam cã tocmai izbucnise un rãzboi.
Aºa cum exersaserã de zeci de ori,
torpiloarele coboarã aproape de apã în partea sudicã
ºi încep sã bombardeze navele.
La câteva minute dupã începutul atacului,
au lovit cu succes navele California, Oklahoma ºi Arizona,
marile vase de luptã ale flotei Pacificului.
Torpiloare?
Domnule, iar ne bombardeazã.
Oamenii lui Kimmel încearcã sã estimeze amploarea atacului.
...nu-i putem contacta prin radio.
Trimiteþi urmãtorul mesaj tuturor navelor.
Ostilitãþile cu Japonia au început cu un atac aerian la Pearl Harbor.
Prima sarcinã a lui Kimmel e sã îºi adune oamenii
ºi sã lanseze un contraatac.
Dar va fi imposibil, dacã nu-ºi apãrã navele.
Asta era treaba apãrãrii antiaeriene din Pearl Harbor.
De ce nu ne acoperã nimeni?
Insula era dotatã cu aerodromuri,
iar cele 400 de avioane ar fi trebuit sã fie un scut pentru nave.
Ar fi trebuit sã fie patrule aeriene regulate,
dar penuria de combustibil a retinut avioanele la sol.
Fãrã acoperire aerianã,
bombardierele japoneze au tot cerul la dispoziþie
pentru a distruge avioanele ºi navele din Pearl Harbor.
Arizona e avariatã grav.
Îi poþi contacta?
Singura speranþã a lui Kimmel e sã scoatã navele în larg,
ca sã poatã începe cãutarea flotei japoneze.
Distrugãtoarele sã plece. Cele din docuri sã se pregãteascã.
Dar e ca ºi cum ar cãuta acul în carul cu fân.
Kimmel ºtie cã ar putea fi oriunde, pe o razã de 400 km.
O arie de mãrimea Germaniei.
Oklahoma, Arizona, West Virginia...
La 8:30, la 30 de minute dupã începerea atacului,
ºapte din cele opt cuirasate erau scoase din luptã.
Atacul japonez decurgea conform planului.
Rãmas fãrã bombe ºi cu combustibilul pe terminate,
Fuchida dã semnalul de întoarcere.
Dar urmeazã o nouã fazã a atacului japonez.
A trecut deja o orã de la sosirea mesajului de avertizare
la biroul telegrafului din Honolulu.
Telegrama încã mai stã în geanta curierului, aºteptând sã fie livratã.
M- am trezit în apã.
Nu ºtiam dacã explozia bombei m- a aruncat sau am sãrit singur.
Portul era inundat de flãcãri ºi de ulei încins.
Marinarul Martin Matthews se îndreaptã spre baliza de acostare,
de unde asistã la explozia lui U.S.S. Arizona,
în urma unei lovituri directe.
Magazia de muniþie explodeazã ca un vulcan.
În câteva minute,
cuirasatul s-a scufundat cu 1200 de oameni la bord.
Când Arizona a explodat,
muniþia, armele ºi schijele zburau din toate pãrþile navei.
Am fugit cât am putut de repede din baliza de acostare.
În oceanul Pacific, la 400 km nord de Oahu,
cel de-al doilea val al atacului japonez
decoleazã de pe portavioane.
Acest val e alcãtuit din bombardiere în picaj
ºi bombardiere de mare altitudine,
însotite de avioane de vânãtoare Zero.
În total, aproape 170 de avioane.
Cel de-al doilea val avea un ordin clar ºi simplu.
Sã distrugã ce mai rãmãsese.
Dar apãrarea din Pear Harbor începuse sã îºi revinã.
Au întâmpinat un baraj antiaerian eficient,
iar câþiva piloþi de vânãtoare americani au reuºit sã decoleze.
Da, dle preºedinte.
Bine.
Vã mulþumesc, dle preºedinte.
Japonezii au atacat Pearl Harbor. Nu-mi vine sã cred.
În Washington, secretarul de stat Cordell Hull
a primit vestea atacului de la preºedintele american,
când ambasadorul japonez Nomura, a sosit la întâlnire.
Bine. Trimite-l înãuntru.
Nomura venise sã aducã un document
prin care Japonia rupea relaþiile diplomatice cu Statele Unite.
Un document al cãrui continut îi era deja cunoscut lui Hull,
multumitã serviciului de contraspionaj american.
Dar, spre deosebire de Hull,
ambasadorul Japoniei nu ºtia de atacul de la Pearl Harbor.
Când am terminat de citit, m- am întors spre Nomura.
În toate discutiile noastre din ultimele nouã luni...
... n-am spus niciodatã o minciunã.
Asta o pot dovedi toate actele.
În cei 50 de ani ca funcþionar public,
n- am vãzut în viata mea un document
mai plin de minciuni ºi de distorsionãri la o scarã uriaºã.
Nu-mi închipuisem vreodatã cã un guvern de pe planeta asta
le-ar putea nãscoci.
Nomura voia sã spunã ceva. L- am oprit cu o miºcare a mâinii.
Ambasadorii s-au întors fãrã un cuvânt ºi au plecat cu capul plecat.
Conducãtorul atacului, Mitsuo Fuchida,
e în ultimul avion ce survoleazã Pearl Harbor.
E vital ca înainte de a se întoarce pe portavion,
sã facã o estimare realã a pagubelor provocate.
Numai dacã ºtiau exact câte nave au rãmas intacte,
puteau decide dacã vor lansa ºi al treilea val
ºi puteau stabili strategia navalã japonezã din urmãtoarele luni.
În cele din urmã, îi ordonã pilotului sã se întoarcã la bazã.
La comandamentul amiralului Kimmel,
efectul celui de-al doilea val de bombardamente devine vizibil.
Kimmel era ºocat. Stãtea nemiºcat ºi privea în gol.
Kimmel pãrea ºocat de amploarea celor întâmplate
ºi de faptul cã toatã lumea lui fusese spulberatã.
De la începutul celui de-al doilea val,
alte douã cuirasate au fost scufundate.
Din cele opt nave uriaºe ancorate în "ªir"
simbolul puterii navale americane, care urma sã domneascã în Pacific,
cinci erau scufundate, iar celelalte erau scoase din uz.
Strategia navalã traditionalã americanã
fusese distrusã de cãtre noua tacticã japonezã a portavioanelor.
Estimarea pagubelor?
Mai pierduserã ºi trei distrugãtoare, inclusiv U.S.S. Shore,
care a explodat într-o bilã de foc uriaºã,
când magazia de muniþie a fost cuprinsã de foc.
Când a explodat Shore, eram în biroul amiralului Kimmel.
Nu vreau sã mai vãd niciodatã o privire ca cea a lui Kimmel.
În total, 21 de nave fuseserã scoase din uz de cãtre japonezi.
La ultima numãrãtoare, fuseserã pierdute 164 de avioane americane
ºi doar 29 japoneze.
Umilirea Americii era completã.
Când s-a întors pe Akagi, Fuchida a fost chemat pe punte,
unde comandantul flotei japoneze, viceamiralul Nagumo,
aºtepta raportul.
Decizia pe care urma s-o ia Nagumo era cea mai importantã din acea zi.
Mai trimite ºi al treilea val sau se întorc în port?
Nagumo a întrebat:
Flota va mai putea pleca din Pearl Harbor în urmãtoarele 6 luni?
Pilotul i-a rãspuns încrezãtor cã nu.
Era rãspunsul pe care îl aºtepta Nagumo.
Fãrã elementul surprizei ºi dorind sã-ºi apere flota,
dã ordinul de întoarcere.
Pe Oahu, ºocul atacului face loc sentimentului de furie,
pe mãsurã ce se estimeazã numãrul de victime.
Oameni de toate gradele ºi ocupaþiile
se oferã sã ajute la operaþiunile de curãþare.
Marinarul Martin Matthews s-a întors la postul sãu
de pe aerodromul din Ford Island.
Nu mai aducea deloc a pistã de avioane.
Vedeam hangare contorsionate, avioane distruse...
Nu cred cã mai rãmãsese vreun avion întreg.
Temându-se de un nou atac, prima sarcinã e curãþarea,
pentru ca portul ºi pistele sã poatã redeveni operaþionale.
A fost o comedie a erorilor de la început.
Marina nu era pregãtitã.
Oamenii nu fuseserã pregãtiþi pentru aºa ceva.
Tunarii nu erau antrenaþi, muniþia nu era pregãtitã...
Nu exista un centru de control al pagubelor,
trapele de izolare nu fuseserã închise niciodatã.
Era un haos total.
Oamenii au lucrat fãrã oprire timp de trei zile,
fãrã sã doarmã aproape deloc.
O parte a efortului eroic
de a readuce Pearl Harbor la stadiul operaþional.
Matthews a început sã-ºi dea seama de gravitatea situaþiei.
Mai târziu, a aflat cã prietenul de care se despãrþise pe Arizona,
William Stafford, murise.
Spitalele din toatã insula erau pline pânã la refuz.
Au fost rechiziþionate ºcoli,
iar cetãþenii au venit sã îºi ofere serviciile ºi sã doneze sânge.
La numãrãtoarea finalã,
atacul de la Pearl Harbor s-a soldat cu 2403 morþi ºi 1200 rãniþi.
A fost cea mai mare pierdere de vieþi pe tãrâm american
de pe toatã durata celui de-al doilea Rãzboi Mondial.
Pearl Harbor a fost doar unul din atacurile
lansate de japonezi în Pacific, în acea zi.
Au mai fost atacate bazele americane din Guam ºi insula Wake,
precum ºi bazele britanice din Hong Kong ºi Malaya.
Urmãtorul pas a fost invadarea Filipinelor, controlate de americani.
Fortãreaþa britanicã Singapore va cãdea într-un alt atac surprinzãtor.
A fost începutul unui atac calculat în toatã Asia de est,
care la începutul lui 1942
a dus la cãderea regiunii sub dominaþie japonezã.
Scopul declarat al Japoniei de a clãdi un imperiu în Asia Orientalã
pãrea foarte aproape.
Carenele contorsionate ale cuirasatelor scufundate
au înlocuit priveliºtea maiestuoasã a docurilor din Pearl Harbor.
Amiralul Kimmel se pregãteºte sã caute vinovaþii,
pentru cã guvernul îi ceruse explicaþii pentru cele întâmplate.
A început patru zile mai târziu,
când secretarul Marinei, Frank Knox, din Washington,
a început investigaþiile.
Dle amiral, aþi primit asta.
Apoi, ca o insultã ºi o umilire, la opt ore dupã ce a ajuns pe insulã,
i-a fost înmânat mesajul trimis de Washington ce anunþa atacul.
A început un joc lung de aruncare a vinei,
care a dus, câteva sãptãmâni mai târziu,
la eliberarea din functiei a amiralului Kimmel.
În Washington, Cordell Hull
se îndreaptã spre prima întâlnire a Cabinetului de dupã atac.
Preºedintele citeºte prima formã
a discursului cãtre ºedinþa extraordinarã a Congresului,
programatã pentru dimineata urmãtoare.
Departe de a ezita declanºarea rãzboiului în Pacific,
aºa cum spera Japonia,
America nu se sfieºte sã anunte calea aleasã.
Ieri, 7 decembrie 1941,
o datã ce va rãmâne în istorie,
Statele Unite au fost atacate brusc ºi deliberat
de cãtre forþele navale ºi aeriene ale lmperiului Japonez.
Dar distrugerea Pearl Harbor-ului
nu a reprezentat o loviturã mortalã pentru S.U.A. Aºa cum spera Japonia.
Dupã o operaþiune de salvare desfãºuratã în mare vitezã,
în mai puþin de douã sãptãmâni,
trei din cele opt cuirasate au fost relansate la apã.
Mai mult, cele douã portavioane din Pearl Harbor,
care fuseserã plecate pe mare în timpul atacului,
rãmãseserã neatinse.
ªase luni mai târziu,
flota Pacificului s-a rãzbunat în Bãtãlia de la Midway,
în care a scufundat patru portavioane japoneze.
Cer Congresului ca,
în urma acestui atac mârºav al Japoniei,
sã declare starea de rãzboi
dintre S.U.A. ªi lmperiul Japonez.
Dupã acest discurs, o naþiune care avea aversiune faþã de rãzboi,
ºi care avea o armatã mai micã decât cea a lugoslaviei,
a devenit în doi ani cea mai mare putere militarã din lume
ºi a participat la umilirea Germaniei, în Europa
ºi a Japoniei, în Pacific.
Dupã atacul de la Pearl Harbor din 7 decembrie 1941,
America a devenit o superputere.
O decizie care a schimbat cursul istoriei mondiale.