În istoria rãzboiului modern,
ziua în care a fost lansatã bomba de la Hiroshima iese în evidentã.
Misiunea care a anihilat un oraº
ºi a marcat sfârºitul celui de-al doilea Rãzboi Mondial,
latã o dramatizare a evenimentelor, aºa cum s-au desfãºurat ele
într-o zi care a zguduit lumea.
ZILE CARE AU ZGUDUIT LUMEA
Insula Tinian, Pacificul de sud-vest.
Centrul strategic al rãzboiului aerian american
împotriva imperiului japonez.
În exact 24 de ore, un B-29 Superfortress,
cel mai mare bombardier din lume,
va decola de pe aceastã insulã
ºi va zbura 2700 km deasupra oceanului Pacific,
spre oraºul Hiroshima, în Japonia.
Misiunea lui, sã lanseze o bombã diferitã de toate celelalte,
folosite în toate rãzboaiele de pânã atunci.
O bombã care va schimba pentru totdeauna lumea.
Trei camere diferite au înregistrat, de la 10 km distanþã,
aceste imagini cu cea mai concentratã eliberare de energie din istorie.
16 iulie 1945, ora 5:29.
Cerul nopþii din New Mexico a fost luminat de un fenomen terifiant.
Bomba atomicã.
Cu numele de cod Trinity, testul a depãºit aºteptãrile,
iar creatorii sãi s-au temut cã explozia va rupe scoarþa pãmântului.
Patru ore mai târziu, un distrugãtor american va pleca din San Francisco
ºi va traversa lumea spre insula Tinian.
La bordul sãu, o altã bombã atomicã.
Destinaþia finalã, un oraº care va rãmâne pentru totdeauna
o emblemã a fortelor dezlãntuite de aceastã putere nouã ºi îngrozitoare.
Hiroshima.
Într-un colþ al bazei de la Tinian,
echipajul unui B-29 îºi începe ziua ca oricare din sutele de echipaje.
Dar aceºti oameni sunt diferiþi.
Dacã mai exersezi, s-ar putea sã prinzi ºi mingea.
În ultimul an, s-au pregãtit pentru o misiune atât de secretã,
încât numai un singur om ºtie despre ce e vorba:
Conducãtorul lor, colonelul Paul Tibbets.
Timp de trei luni, a fost verificat de agenþi FBI
înainte de a fi ales sã conducã misiunea.
La 29 de ani am fost pus sã transport cea mai îngrozitoare armã creatã,
a cÃ£rei dezvoltare a costat douÃ£ miliarde de dolari,
Ã®ntr-un program care a implicat cele mai luminate minti ale tÃ£rii
ºi i-a mobilizat în secret capacitatea industrialã.
Chiar ºi dupã ce am aflat, nu m-am gândit cã s-ar putea sã nu reuºesc.
Dacã bomba putea fi cãratã cu avionul, eu o puteam duce.
Raportul meteo din Guam, la 200 km sud.
În urmãtoarele 24 de ore, vremea se va îndrepta în Japonia.
Generalul Thomas Farrell, adjunctul ºefului proiectului Manhattan,
proiectul secret care a construit bomba atomicã, primeºte semnalul.
Cu ºapte zile înainte, Farrell primise aprobarea de a lansa bomba,
în sãptãmâna ce a urmat zilei de 3 august.
Ordinul venise direct de la preºedintele Truman.
Data finalã este lãsatã la discretia lui Farrell.
Totul depindea de condiþiile meteo. Lar azi, vremea era perfectã.
E totul bine. Hank se ocupã de aia, tu ai cafeaua...
Vestea a venit în dimineaþa duminicii de 5 august.
Dupã trei zile de nesiguranþã,
norii adunaþi deasupra insulelor japoneze începeau sã se risipeascã.
Vremea era prielnicã. Azi era ziua cea mare.
Tibbets nu ºi-a anunþat echipajul,
dar dupã ºase luni de pregãtiri, toþi erau gata.
Copilotul sãu, Bob Lewis, un new-yorkez de 26 de ani,
e unul din cei mai experimentaþi piloþi de B-20 din Aviaþie.
Vino încoace, sergent!
Mitraliorul sãu, sergentul Bob Caron, de 21 de ani,
care a zburat în 24 de misiuni împreunã cu Tibbets, în Europa,
e ºi fotograf amator.
Cheia succesului în orice misiune de bombardament
e cel care aruncã bomba, cãpitanul Tom Ferebee,
care, dupã Tibbets, e cel mai bun bombardier din Aviatie.
Deºi nu ºtie încã, peste exact 17 ore,
acest fermier de 26 de ani din North Carolina,
al cãrui vis era sã joace baseball pentru Boston Redsox,
va apãsa un buton ºi va lansa o bombã
ce va ucide peste 100000 de oameni ºi va distruge un întreg oraº.
Ora estimatã a decolãrii lui Dimples, 2:45.
Cu un nume de cod neaºteptat, Dimples (gropiþe),
misiunea este deja programatã.
Farrell trimite mesajul în cealaltã parte a lumii,
cãtre ºeful proiectului Manhattan, generalul Lesley Groves.
De la 11200 km distanþã,
Groves transmite ora decolãrii cãtre o navã din mijlocul Atlanticului,
pentru preºedintele SUA, Truman.
Decizia a fost luatã.
Puterea atomului e pe cale sã fie dezlãnþuitã asupra inamicului.
Ceea ce s-a întâmplat în urmãtoarele ore a scris soarta întregii lumi.
Pe umerii preºedintelui e o rãspundere uriaºã.
În jurnalul sãu, Truman scria:
Arma va fi folositã împotriva Japoniei.
Pare a fi cel mai îngrozitor lucru descoperit vreodatã.
În ultimul an, trupele americane au dus lupte feroce,
capturând insulã dupã insulã, în drumul spre Japonia.
Zeci de mii de americani au murit pe aceste insule.
Dar cea mai mare provocare abia urmeazã: Invazia Japoniei.
Conform previziunilor, urma sã coste vietile unui milion de americani.
Generalul Marshall, ºeful de stat major al armatei SUA spunea:
Japonezii au arãtat cã nu se predau ºi cã se vor lupta pânã la moarte.
Ne aºteptam ca japonezii sã lupte ºi mai feroce pentru casa lor,
aºa cã pãrea necesar sã îi speriem.
Trebuia sã oprim rãzboiul ºi sã salvãm vieþile americanilor.
Într-o zonã cu pazã întãritã,
bomba numitã Little Boy (Bãieþelul), e scoasã din hangar.
Culoarea plicticoasã a grundului o fãcea sã fie un monstru oribil.
Pãrea incredibil cã o singurã bombã putea avea forþa a 22000 t de TNT.
18 milioane de kilograme-forþã... Credeam cã se exagereazã.
Era echivalentul a 200000, din cele 200 de bombe
pe care le-am aruncat în Europa ºi în Nordul Africii.
La pregãtiri asistã generalul Farrell
ºi cel care va avea grijã de bombã pânã la þintã,
William Deak Parsons.
Strãlucitul cãpitan de marinã
e cel mai mare expert în teoria balisticã a bombelor atomice.
Peste câteva ore, îºi va pune în practicã teoriile.
Dar momentan, Parsons are alte probleme.
În ultimele 24 de ore, patru bombardiere B-29 încãrcate
s-au prãbuºit la decolare.
Cel mai mare coºmar al lui Parsons
sunt consecintele catastrofale ale unui nou accident,
în care avionul sã aibã la bord o bombã atomicã armatã.
În ciuda multor luni de planificãri,
el se hotãrãºte sã armeze bomba în aer ºi nu la sol.
Ceva ce n-a mai fost încercat
în afara mediului controlat ºi steril din laboratoare.
Înarmat cu o ºurubelniþã ºi o cheie,
petrece ore întregi exersând armarea bombei în aer.
Temperatura din halã urcã pânã la 40°C
dar el continuã chiar ºi când mâinile încep sã-i sângereze.
Nu existã loc pentru erori.
Data viitoare va arma bomba la 9500 m altitudine,
cu douã ore înainte de a ajunge la þintã.
Hiroshima se aflã la 2700 km nord de Tinian.
În ciuda a patru ani de rãzboi, rãmâne un oraº liniºtit.
În câteva ocazii, în ultimele câteva sãptãmâni,
un B-29 mai survola oraºul, mergând spre nord.
Dar "Mr. B" aºa cum numeau japonezii avioanele B-29,
n-a venit azi, iar când vine, nu aruncã bombe.
În acea clipã m-am gândit la curajoasa mea mamã,
a cãrei încredere tãcutã a fost sursa mea de putere.
Numele ei, Enola Gay, suna plãcut în ureche.
Era ºi unic. Era un nume perfect pentru avionul meu.
Enola Gay.
În ultimele momente ale zilei, Tibbets primeºte un pachet special.
Misiunea e atât de secretã, încât dacã Enola Gay e doborâtã,
echipajul riscã interogatoriul, tortura ºi chiar execuþia.
A venit ºi mi-a spus cã sperã sã nu se ajungã la asta,
dar dacã se întâmplã, ar fi mai simplu sã înghiþim o pastilã
decât sã ne zburãm creierii.
M- a asigurat cã cianura nu e dureroasã.
Capsulele ucid un om în mai puþin de zece secunde.
Sunt 12, câte una pentru fiecare membru al echipajului.
Tibbets nu le spune cã are pastilele.
La 500 de metri de podul ales Tom Fearby ca þintã,
Reyko Watanabe, de 12 ani, elevã în anul 1 la liceul Hiroshima,
învatã acasã.
Ca toþi ºcolarii din oraº,
a fost chematã sã participe la efortul de rãzboi.
Nu mai poate învãþa decât seara.
La 1500 metri de acelaºi pod,
Shimitsi Tetsutani îºi deschide cadoul,
o tricicletã, primitã în dar de ziua lui.
Mâine va sta cu prietenul lui, Kimiko, ºi se vor juca.
Dar acum e ora culcãrii.
La 2000 metri de pod, Yoshito Matsushige, fotograf la ziarul local,
a developat toatã noaptea fotografii pentru ediþia de a doua zi.
O mare parte a ziarului era dedicatã aºteptatei invazii americane.
Cât despre Hiroshima, ºtirile erau, ca de obicei, puþine.
La 1600 metri de þintã, în partea cealaltã a oraºului,
Kengo Nakawa se pregãteºte sã se culce.
Ca de obicei, are la el ceasul de buzunar de la fiul lui.
Domnilor, aceasta e seara pe care o aºteptam cu toþii.
Ne-am pregãtit multe luni.
Ceea ce va urma va hotãrî succesul sau eºecul muncii noastre.
Vom avea la bord o armã care nu seamãnã cu nimic
vãzut vreodatã de mine sau de oricare din voi.
Þinta noastrã primarã, Hiroshima. Þinta secundarã, Kokura.
Þinta alternativã, Nagasaki.
Distanþa spre þintã, 2700 km.
Timpul de zbor, 13 ore, dus-întors.
Trei avioane meteorologice vor zbura înaintea forþei de atac,
cãtre cele trei tinte desemnate.
Preºedintele a autorizat lansarea bombei doar dacã tinta e vizibilã.
Vremea decide tinta.
O orã mai târziu, începem atacul.
Trei avioane B-29 din forta de atac
vor decola la exact o orã dupã avioanele meteorologice.
Great Artiste va purta instrumentele ºtiinþifice.
Necessary Evil, îi va purta pe observatorii speciali.
Enola Gay, va transporta bomba.
Sergent, primul diapozitiv.
Cãpitanul Parsons, specialistul în arme,
explicã echipajului puterea bombei pe care o vor purta.
E primul lucru pe care îl aud în ºase luni de antrenamente,
despre bomba pe care o vor lansa.
Aceastã bombã e cea mai puternicã armã creatã vreodatã de om.
Credem cã aceastã bombã
va distruge totul pe o razã de 5 km.
E destul de puternicã încât sã rupã scoarþa terestrã.
Oamenii stãteau acolo ºocaþi.
Nu puteau crede cã o singurã bombã poate avea o asemenea putere.
Sincer, nici eu nu puteam.
Echivalentul la centrul bombei, în clipa în care detoneazã,
este de un milion de grade Celsius.
Lumina degajatã e de zece de ori mai puternicã decât cea a Soarelui.
Aþi putea fi orbiþi.
De aceea, toatã lumea ce va participa la misiune,
va primi ochelari speciali, pe care va trebui sã-i poarte.
Asta ca sã vã puteþi privi nepoþi când le veþi spune ce s-a întâmplat.
Bomba aceasta va salva vieti.
Mai mult decât atât, va pune capãt rãzboiului.
Dupã aceastã misiune, veþi fi faimoºi.
Veþi fi mai faimoºi decât Clark Gable.
Toatã lumea va citi despre misiunea asta în cãrþile de istorie,
în urmãtorii 100 de ani.
Sosise momentul adevãrului.
Înaintea mea, în noapte, se întindea pista de 2 km.
Umbrele scheletice ale celor patru B- 29 prãbuºite cu o searã înainte,
care nu fuseserã încã adunate.
Aveam o încãrcãturã mare. 26500 l de benzinã
ºi o bombã de 4000 kg.
Am privit la ceas. Era 2:45.
În bunkerul de operaþiuni din Tinian,
generalul Farrell semnalizeazã momentul decolãrii
la 11000 km distantã generalului Groves, la Pentagon.
La rândul sãu, Groves transmite mesajul cãtre U.S.S. Augusta,
în mijlocul Atlanticului.
Preºedintele Truman era pe cale sã se aºeze la cinã.
Un obstacol fusese deja depãºit. Enola Gay decolase în siguranþã,
cu bomba la bord.
Tot ce mai poate face acum preºedintele e sã aºtepte.
Enola Gay urcã la 1500 m, iar insula Tinian dispare în beznã.
În urmãtoarele ºase ore, nu vor vedea decât oceanul.
Pozitia 158 mile nautice nord de Tinian.
Curs 3-3-8 grade...
La bord, echipajul îºi reia rutina.
Viteza de zbor indicatã 213 de noduri.
Copilotul lui Tibbets, Bob Lewis, începe jurnalul de zbor,
în forma unei scrisori pentru pãrinþi, în Richfield, New Jersey.
Dragã mamã ºi tatã. La 45 de minute de bazã, toatã lumea munceºte.
Colonelul Tibbets a muncit din greu
cu toate sarcinile ce-i revin unui pilot de B-29.
Dutch van Kirk, navigatorul
ºi sergentul Stiborik, operatorul radio, vorbesc într-una,
pentru cã verificã traseul cu turnul din Mariane
ºi noteazã curenþii de aer pe radar.
La 5:51, primele raze ale soarelui. O priveliºte frumoasã.
Cred cã vom avea un drum uºor.
Toatã lumea va fi uºuratã dupã ce vom lãsa bomba ºi vom pleca acasã.
Sau ºi mai bine, când vom ajunge acasã.
La rãsãritul soarelui, Enola Gay urcã la altitudinea operaþionalã,
la 9300 m.
La câtiva kilometri în fatã se aflã insula lwo Jima,
o stâncã vulcanicã în Pacific ce semnaleazã jumãtatea drumului.
În biroul sãu, preºedintele Truman deschide un dosar
în care se aflã o declaratie
pregãtitã pentru prima utilizare a bombei atomice,
ce va fi datã publicitãþii la 16 ore de la lansare.
Numele oraºului fusese lãsat în alb.
Peste mai puþin de o orã,
cele trei avioane meteorologice vor ajunge la destinaþie.
Abia atunci va fi cunoscut numele oraºului.
La 500 km de coasta Japoniei,
cãpitanul Parsons, specialistul în arme, se pregãteºte.
În urmãtoarele minute, va intra în calã ºi va arma bomba,
aºa cum se antrenase.
Intru acum în calã.
Pentru a ajunge la sistemul de detonare de la capãtul bombei,
Parsons trebuie sã treacã pe un culoar de 30 cm lãþime.
De pãmântul aflat la 9000 km distanþã îl desparte doar trapa bombei.
Temperatura din calã e de -57°C,
mai frig decât în cea mai rece iarnã arcticã,
iar el se pregãteºte sã armeze o bombã atomicã.
La 2200 km sud,
generalul Farrel aºteaptã confirmarea cã bomba este armatã.
Nimeni nu vrea sã se gândeascã ce se va întâmpla
dacã Parsons face o singurã greºealã.
Parsons trebuie sã introducã patru încãrcãturi de corditã în detonator.
Lucreazã cu explozibili volatili,
în apropierea unor subansamble nucleare.
Voi introduce primul detonator.
E cea mai periculoasã parte a întregii operaþiuni.
Fiecare din cele trei încãrcãturi face parte dintr-un lanþ
ce activeazã circuitele bombei.
În ciuda precauþiilor luate, nimeni nu ºtie ce se poate întâmpla
în clipa în care Parsons introduce ultima încãrcãturã,
iar circuitul detonatorului este activ.
Forta de atac trimite un semnal generalului Farrell, în Tinian.
Numele de cod e "dog"
Farrell deschide un document sigilat ce contine codul de acces.
În acel moment, nimeni nu ºtie dacã Parsons a avut succes sau nu.
Verificã numele de cod. Bomba e armatã ºi pregãtitã.
Semnalul codificat îi e transmis generalului Groves, la Pentagon.
La 32 minute de coasta Japoniei, "L ittle Boy" e activat.
Cãpitanul Parsons a terminat de asamblat bomba. Suntem încãrcati.
Bomba e activatã.
E un sentiment ciudat sã ºtii cã e în spatele tãu...
Sã bat în lemn.
Afarã e o zi minunatã. Suntem la douã ore de tintã.
Dar chiar ºi acum, când Enola Gay se apropie de coasta Japoniei,
nimeni de la bord nu cunoaºte destinatia finalã.
La 250 km nord, Hiroshima se scaldã în soare,
într-o dimineaþã perfectã de varã.
La exact 7:39, Straight Flush, avionul meteorologic B-29,
apare deasupra oraºului.
În ciuda alertei, puþini din locuitorii oraºului privesc în sus.
Avioanele B-29 au survolat de multe ori oraºul.
ªi cine sã se ascundã într-un adãpost antiaerian
într-o asemenea zi de varã?
O zi perfectã de varã.
Aceasta a fost ºi descrierea transmisã de Straight Flush,
cãtre echipajul de pe Enola Gay, la 45 de minute în urmã.
La 7:31, am primit raportul radio cã prima þintã e cea mai bunã.
Am început ascensiunea spre altitudinea finalã.
Totul merge bine. Vom ajunge la Hiroshima.
Suntem la 25 de minute de lmperiu.
Toatã lumea are o privire plinã de speranþe.
Ca mulþi copii de vârsta ei din Hiroshima,
Reyko Watanabe se pregãteºte pentru o nouã zi ca pompier,
conform ordinului de mobilizare a elevilor.
În acest moment al rãzboiului, masa ei formatã din orez ºi mazãre,
e un festin rar, pregãtit special de mama ei.
Dupã o noapte lungã în camera de developare,
Yoshito Matsushige stã în grãdinã ºi se bucurã de vremea minunatã.
Are ocazia sã se mai joace cu aparatul foto într-o luminã perfectã.
Navigatorul cãtre pilot. Curs 264, vântul 170°, 8 noduri.
Durata estimatã spre þintã, 16 minute. Ora este 7:59.
Nederanjatã de artileria antiaerianã sau de avioane,
Enola Gay ajunge la coasta Japoniei.
Echipajul trece la posturile de luptã.
Mitraliorul Bob Caron îºi ia aparatul foto ºi se instaleazã în spate.
Pe mãsurã ce Enola Gay se va îndepãrta dupã lansarea bombei,
va avea o priveliºte de ansamblu a exploziei.
Intenþia lui e sã captureze momentul pentru eternitate.
Am pornit pilotul automat pentru ultima oarã, înainte de lansare.
Am discutat cu toate statiile. Rapoartele sunt satisfãcãtoare.
Nu mai dureazã mult.
Bombardierul cãtre pilot. Contact vizual al tintei.
Curs 264, repet 264...
Acum totul depinde de mine ºi de Tom.
Eram la 90 secunde de lansare, când am decuplat pilotul automat.
Ochii mei erau atintiti asupra centrului oraºului,
care strãlucea în lumina soarelui.
Vântul 170°, 8 noduri. Douã minute pânã la lansare.
De data aceasta, sirenele nu mai sunã.
Am vãzut podul.
În clipa în care Ferebee a activat semnalul de avertizare,
echipajul a ºtiut cã mai are un minut pânã la lansare.
Dupã exact 42 de secunde, "L ittle Boy" va exploda.
8:15. Va urma o pauzã, pânã când vom bombarda þinta.
Când ne-a lovit prima undã de ºoc,
tot avionul s-a zgâlþâit ºi a scârþâit.
Acolo unde înainte era un oraº cu case ºi clãdiri,
de la altitudinea noastrã nu se mai vedea nimic,
în afarã de sfãrâmãturi negre.
Timp de o clipã, n- a vorbit nimeni.
Apoi au început toþi.
Îmi amintesc cã Lewis m- a bãtut pe umãr sã-mi arate.
Mi-a spus cã a simþit gustul fisiunii atomice.
Avea gust de plumb.
Din coada avionului, Bob Caron începe sã fotografieze ciuperca.
Coloana de fum se ridicã rapid.
A ajuns aproape de noi ºi încã mai urcã.
Are un miez roºu, iar flãcãrile apar de peste tot,
ca ºi cum ar fi fost un foc uriaº de cãrbuni.
Oraºul e sub ele.
8:18. Doamne, ce-am fãcut
Dacã voi trãi 100 de ani, nu voi uita aceste câteva minute.
La o milionime de secundã dupã detonare,
Hiroshima a încetat sã mai existe.
Testele ce au urmat au arãtat adevãrata forþã a undei de ºoc,
ce distruge case, maºini ºi oameni cu viteza sunetului.
Peste 100000 de oameni ºi 47000 de case au fost dezintegrate.
La 500 m de podul ales de Tom Ferebee ca þintã,
Reyko Watanabe e incineratã instantaneu.
La 1500 m de pod, Shimitsi Tetsutani, ºi prietenul lui sunt uciºi,
iar cadrul tricicletei e distorsionat de cãldura de 1 milion °C.
La 1600 m de epicentru, Kengo Nakawa e expus aceleiaºi cãlduri,
dar ceasul lui supravieþuieºte,
cu limbile oprite pentru totdeauna la ora exploziei lui "L ittle Boy."
La câteva minute de la explozie, soarta Hiroshimei e anuntatã lumii
ºi creatorilor bombei.
Momentul culminant al unei munci de trei ani,
ce a înghiþit douã miliarde de dolari,
e transmis într-un cod de o propoziþie.
Testul a avut succes din toate punctele de vedere.
Efectul vizual, mai mare decât la Trinity.
Þinta, Hiroshima.
La bordul U.S.S. Augusta,
preºedintele Truman se pregãtea de masã când a primit mesajul.
Cuvintele lui au fost "E cel mai mare lucru din istorie."
Dupã ce a supravieþuit miraculos exploziei,
Yoshito Matsushige, fotograful, merge direct în epicentru.
Face doar cinci fotografii,
singurele fotografii fãcute în Hiroshima în ziua exploziei.
Scena vãzutã prin vizor era mult prea crudã.
Printre sutele de rãniþi,
nu mai puteai deosebi bãrbatii de femei.
Copiii þipau, era cald, bebeluºii plângeau la pieptul mamelor,
care pãreau deja moarte.
Am încercat sã mã adun, spunându-mi cã sunt fotograf de ºtiri
ºi cã e de datoria mea sã fac fotografii, chiar ºi numai una,
deºi oamenii mã vor considera rece ºi nepãsãtor.
Am reuºit sã apãs pe declanºator,
dar când am privit a doua oarã, nu mai vedeam nimic de lacrimi.
Trei zile mai târziu, o a doua bombã atomicã e lansatã în Nagasaki,
ucigând 80000 de oameni.
Pe 14 august,
la exact opt zile dupã misiunea lui Enola Gay în Hiroshima,
Japonia capituleazã.
Shimitsi Tetsutani a fost îngropat în grãdina în care se juca.
Pentru cã nu a vrut sã-l lase singur în mormânt,
a îngropat tricicleta alãturi de el.
30 de ani mai târziu,
oasele lui Shimitsi au fost dezgropate ºi mutate într-un cimitir.
Cadavrul lui Reyko Watanabe n-a fost niciodatã gãsit.
Timp de douã zile, tatãl, mama ºi sora ei au cãutat prin ruine.
Nu i-au gãsit decât cutia de mâncare, sub un perete de pãmânt.
Continutul ei era carbonizat de cãldura a zece sori.
Kengo Nakawa a murit din cauza arsurilor, douã sãptãmâni mai târziu.
Dupã mulþi ani, fiul sãu a donat ceasul Muzeului Pãcii din Hiroshima,
unde rãmâne ºi acum
ca simbol al clipei care a schimbat definitiv lumea.