Orientul Mijlociu,
leagãnul celor mai mari religii din lume
ºi scena unora din cele mai lungi ºi mai sângeroase conflicte.
Rãdãcinile acestui conflict
se regãsesc într-unul din cele mai spectaculoase ºi mai devastatoare
rãzboaie ale secolului 20.
Un rãzboi care va schimba Orientul Mijlociu ºi întreaga lume
pentru totdeauna.
Latã o dramatizare a evenimentelor, aºa cum s-au desfãºurat ele
într-o zi care a zguduit lumea.
ZILE CARE AU ZGUDUIT LUMEA BÃTÃLIA PENTRU ORAªUL SFÂNT
6 iunie 1967.
În Marea Britanie, Beatles tocmai lansau Sergeant Pepper.
În S.U.A., lui Muhammad Ali i-a fost retras titlul mondial,
dupã ce a refuzat sã plece în Vietnam.
În Africa, provincia rebelã Biafra declarã independenþa faþã de Nigeria,
iar în Orientul Mijlociu,
tensiunile dintre Israel ºi vecinii sãi explodeazã într-un rãzboi.
În Ierusalim, rãzboiul dintre Israel ºi Egipt, Siria ºi lordania
intrã în a doua zi.
În ultimele 16 ore,
trupele israeliene au fost atacate de cãtre armata iordanianã,
într-un Ierusalim divizat.
Comandantul trupelor este generalul Uzi Narkiss.
E foarte îngrijorat.
Israelienii nu sunt pregãtiþi pentru atac.
Toate datele lor despre forþele iordaniene
sunt încuiate într-un dulap în Tel Aviv.
Comandamentul temporar
a fost instalat în laboratorul de biologie al unei ºcoli.
Narkiss trebuie sã pregãteascã un contraatac israelian
asupra poziþiilor iordaniene din estul oraºului,
iar el nu are decât o fotografie.
La 70 km distanþã,
în capitala iordanianã Aman,
comandantul fortelor arabe din Ierusalim,
regele Hussein, e la fel de îngrijorat ca Narkiss.
În ultimii 19 ani, lordania a controlat partea vesticã
ºi Ierusalimul de est.
În tot acest timp, relaþia cu þara vecinã, Israelul,
au ajuns pânã la limita rãzboiului.
PÃ¢nÃ£ acum.
Acum, Israelul Âºi lordania se luptÃ£ pentru controlul Ierusalimului,
cel mai sfânt oraº din Tara Sfântã.
Din 1948, când a luat naºtere statul evreu,
Ierusalimul a fost împãrþit între lordania, în est,
ºi Israel, în vest.
Iordanienii controlau Oraºul Vechi,
mica enclavã ce adãpostea Zidul Plângerii.
Aceasta e ultima rãmãºiþã a celui de-al doilea templu,
ºi cel mai sfânt altar al evreilor.
Oraºul Vechi adãposteºte ºi moscheele Domul Stânci ºi Al-Aqsa.
Musulmanii cred cã profetul Mohamed a urcat la ceruri de aici.
Dar Oraºul Vechi e mai mult decât un loc de pelerinaj
pentru cei doi bãrbaþi care se vor lupta pentru el.
La 16 ani, regele Husein a asistat la asasinarea bunicului sãu,
dupã rugãciunile de vineri de la Domul Stâncii.
În acel moment, în Oraºul Vechi, copilãria lui a luat sfârºit.
Ca ºi Hussein, Uzi Narkiss se simte legat de Ierusalim.
E nãscut în acest oraº ºi, când era mic, se juca lângã Zidul Plângerii.
Dar cu 19 ani în urmã,
Narkiss a condus retragerea forþelor israeliene din oraº,
în timpul rãzboiului pentru independenþã.
Timp de 19 ani am suferit cã Ierusalimul e divizat...
Cã în Oraºul Vechi nu mai trãieºte niciun evreu...
Cã Zidul Plângerii a cãzut în mâinile strãinilor.
Într-o searã, am avut porþile oraºului în mâinile mele,
dar mi-au fost smulse.
Acum, Narkiss ascultã cu atenþie
planul pregãtit de comandantul brigãzii 55 Paraºutiºti, Motta Gur.
Gur ºi Narkiss au ordinul clar sã cucereascã Oraºul Vechi.
Politicienii israelieni se tem cã o asemenea cucerire
ar putea lãsa þara pe mâinile fanaticilor religioºi,
lucru care le-ar fi creat ºi mai multe probleme.
Dar Narkiss se teme cã dacã Israelul nu încearcã,
nu va reuºi niciodatã sã unifice Ierusalimul
ºi nu va putea niciodatã sã se revanºeze pentru eºecul din 1948.
Conform planului lui Motta Gur,
paraºutiºtii israelieni trebuie sã ajungã la porþile Oraºului Vechi.
Toþi cei din camerã înþeleg gravitatea momentului
ºi ºansa pe care o au.
De acord.
Motta! Nu uita de Oraºul Vechi.
Narkiss aprobã planul lui Gur.
Acum, va aºtepta, sperând cã ordinul dat îi va asigura un loc în istorie.
La 16 km distanþã, pe malul vestic, în oraºul Beit Nuba,
familia Zaid aude cum trupele israeliene avanseazã.
Mama ºi surorile lui Ali Zaid sunt speriate.
Unchiul sãu, Hussein,
le povesteºte din nou cum au fost uciºi cei 250 de arabi
în apropiere de Deir Yasim, de cãtre miliþiile israeliene, în 1948.
Ali ºtie bine povestea ºi nu vrea sã plece de acasã,
dar se teme pentru siguranþa familiei sale,
dacã israelienii ajung în oraº.
Biet Nuba e poziþionat strategic la marginea malului vestic.
Din 1948, a fost scena mai multor ciocniri între Israel ºi lordania.
Ascultând povestea unchiului sãu,
Ali ºtie cã decizia ca familia Zaid sã rãmânã sau nu acasã,
s-ar putea sã nu le aparþinã.
Soldaþii pe care îi aude Ali Zaid
sunt comandati de ministrul apãrãrii israelian, Moshe Dayan.
El crede cã israelienii ºi arabii nu pot trãi împreunã în pace.
Sã nu ne temem sã privim
ura care însoþeºte ºi consumã vieþile miilor de arabi
care ne înconjoarã.
Aceasta e soarta generaþiei noastre.
Nu putem decât sã fim pregãtiþi ºi înarmaþi, puternici ºi hotãrâþi,
pentru cã altfel sabia ne va scãpa din mânã,
iar firul vietii noastre va fi retezat.
Dayan credea cã rãzboiul e inevitabil ºi cã,
dacã Israel vrea sã supravieþuiascã, trebuie sã loveascã prima.
Dar politicienii refuzau un atac preventiv,
temându-se cã, dacã Israelul devine agresor în Orientul Mijlociu,
Occidentul îi va abandona.
Dayan are nevoie de un lider arab
care sã convingã lumea cã vrea sã ºteargã Israelul de pe hartã
ºi sã-i înece pe toþi evreii în mare.
Gamal Abdul Nasser, preºedintele Egiptului,
a fost considerat multã vreme liderul lumii arabe.
Înfãþiºarea lui de vedetã de cinema ºi discursurile puternice
l-au fãcut sã fie îndrãgit de toti arabii.
Era un politician îndrãzneþ, specializat în decizii spectaculoase
ºi, de când a naþionalizat Canalul Suez, în 1956,
Nasser era încununat de succes.
Acum, voia sã-ºi încerce norocul împotriva Israelului.
Nasser e hotãrât sã distrugã credibilitatea micului stat.
Ca ºi în cazul Suez,
el crede cã mutãrile sale agresive nu vor fi atacate.
Pe 16 mai 1967, Egiptul expulzeazã fortele ONU din Sinai
ºi mutã 100000 de soldaþi în deºert.
E o provocare.
Când Israelul nu reacþioneazã, Nasser mãreºte miza.
Impune o blocadã în portul Eilat, singurul port sudic al Israelului.
O sãptãmânã mai târziu, Nasser atinge apogeul campaniei
cu un discurs exploziv în Cairo, în faþa întregii lumi.
Prezice cã Israelul va fi distrus.
Nasser crede cã a câºtigat fãrã sã tragã un foc.
Cine din Israel putea sã îl contrazicã?
Nasser s-a folosit de Radio Cairo pentru a transmite ameninþãrile
în toatã lumea arabã.
Craincul, Ahmed Said, a fost vocea lui.
Pentru Israel nu avem decât rãzboi.
Un rãzboi comprehensiv.
Scopul nostru
e sã distrugem mitul
cã Israel va dãinui.
Toti cei 100 milioane de arabi
au trãit în ultimii 19 ani
cu speranþa cã vor trãi ziua
în care Israelul va fi lichidat.
Prin Said, Nasser convinge lumea arabã
cã victoria pe care au aºteptat-o 19 ani e aproape.
Regele Hussein nu e impresionat de retorica lui Said
ºi nu are încredere în cel care i-a împins în rãzboi.
Regele bãnuieºte cã Nasser
a fost în spatele mai multor atacuri împotriva lui,
dar sunt aliati împotriva Israelului.
Hussein are o problemã.
De la naºterea Israelului în 1948,
lordania a adãpostit o jumãtate de milion de refugiaþi arabi.
Nasser e eroul lor.
Dacã regele nu stã alãturi de Egipt împotriva Israelului,
se teme cã va fi detronat.
Dar el ºtie cã Israelul e puternic.
Cu opt zile înaintea izbucnirii rãzboiului,
regele a semnat un pact de apãrare mutualã cu Egiptul.
Chiar ºi când semna pactul, Hussein se temea cã face o greºealã.
Yakki Hetz face parte din batalionul 55 Paraºutiºti.
Are 21 de ani. Yakki nu e militar de profesie. E student în Haifa.
Ca mulþi israelieni, ar fi preferat sã evite rãzboiul,
dar a auzit discursurile lui Nasser ºi transmisiunile lui Ahmed Said.
Yakki aude în ele e ecoul holocaustului.
Pentru el, acest rãzboi e altã luptã a evreilor pentru supravieþuire.
Tinta batalionului e un deal fortificat din Ierusalimul de est,
numit ºi Dealul Muniþiei.
Dealul e unul din mai multe punctele strategice din jurul oraºului
ºi e apãrat de soldaþi din legiunea arabã iordanianã.
Hetz ºi batalionul sãu
vor îndeplini planul creat de Motta Gur ºi aprobat de Uzi Narkis,
cu mai puþin de trei ore înainte.
Misiunea lor e vitalã pentru efortul israelian.
Capturarea dealului le va permite sã înconjoare oraºul.
Dacã reuºesc, au ºansa sã captureze Oraºul Vechi.
Dar, deºi Yakki nu ºtie,
Israel are deja un avantaj uriaº asupra inamicului.
La rãsãrit, 193 de avioane au plecat spre peninsula Sinai,
unde flota aviaticã egipteanã era o þintã sigurã.
Doar 12 avioane au rãmas sã pãzeascã spaþiul aerian israelian.
Ulterior Israelul a declarat cã rãspunsese invaziei egiptene,
dar nu e adevãrat.
Era un atac preventiv.
Moshe Dayan l-a înfruntat pe Nasser.
Timp de mulþi ani, piloþii israelieni au încãlcat spaþiul aerian egiptean,
pentru a testa eventualele scãpãri ale radarului
pe care acum le exploateazã din plin.
Atacul e devastator.
În trei ore, aproape 300 de avioane egiptene au fost distruse la sol.
Nici cele care au reuºit sã decoleze, n-au reuºit sã scape.
Majoritatea forþei aeriene a lui Nasser a fost anihilatã
înainte ca piloþii sã termine micul-dejun.
Fãrã acoperire aerianã,
cei 100000 soldaþi egipteni din peninsula Sinai
sunt la mila israelienilor.
Bãtãlia pentru Dealul Muniþiei este feroce.
Rezistenþa întâmpinatã de israelieni e mai mare decât pe orice alt front.
Artileria grea împiedicã avansul israelienilor
ºi prinde paraºutiºtii la mijloc.
Problemele paraºutiºtilor sunt ºi mai mari pentru cã nu au hãrþi.
Luptã orbeºte.
Unul câte unul, camarazii lui Yakki sunt uciºi.
Studentul care ura rãzboiul
se trezeºte cã trebuie sã-ºi conducã oamenii prin reþeaua de tranºee.
Numãrul victimelor e mare ºi avanseazã încet.
Timpul e împotriva lor.
Dacã nu cuceresc dealul înainte de rãsãrit,
vor pierde acoperirea întunericului.
Vor fi la mila lunetiºtilor iordanieni.
În peninsula Sinai,
trupele israeliene avanseazã mai uºor.
Succesul atacului din dimineata de 5 iunie
a lãsat trupele egiptene din deºert complet expuse.
Armata israelianã avanseazã constant.
Rezistenþa egipteanã e feroce în unele locuri,
dar deseori e lipsitã de coordonare ºi dezordonatã.
Israelienii încep sã-i învãluie pe egipteni,
în drumul spre canalul Suez.
Când reuºesc sã-ºi depãºeascã inamicul,
se întorc spre ei ºi-i înfruntã.
Acolo aºteaptã.
15000 din soldaþii lui Nasser, nu vor reuºi sã se întoarcã vii acasã.
E aproape dimineaþã.
Paraºutiºtii israelieni se luptã pentru fiecare centimetru.
A mai rãmas doar o mânã de soldati arabi, în majoritate lunetiºti,
ocupaþi cu oprirea soldatilor care avanseazã.
Iordanienii au luptat cu mult curaj, dar acum sunt încoltiti.
Unul câte unul, lunetiºtii sunt reduºi la tãcere.
La rãsãritul soarelui, Yakki Hetz ºi oamenii lui ies din tranºee.
Le-a luat patru ore sã captureze Dealul Muniþiei.
Dar subestimarea hotãrârii iordanienilor i-a costat.
37 de paraºutiºti israelieni sunt morti.
Legiunea arabã iordanianã, care a luptat din greu,
a pierdut 71 soldaþi.
Cei care au supravieþuit sunt în stare de ºoc.
Yakki e extenuat. Multi dintre prietenii lui sunt morþi.
Doar cinci oameni dintr-un pluton de 25 nu sunt rãniti.
Bãtãlia pentru Dealul Muniþiei
a fost una din cele mai sângeroase din acest rãzboi,
dar ºi una din cele mai semnificative.
Capturarea dealului
le-a permis israelienilor sã încercuiascã Ierusalimul de est.
Planul lui Motta Gur a avut succes.
Jumãtatea arabã a oraºului, inclusiv Oraºul Vechi, e la mila lor.
Israelul avanseazã pe toate fronturile.
Malul vestic e atacat.
Sat dupã sat, casã dupã casã,
israelienii pun capãt stãpânirii iordaniene.
Ali Zaid vrea sã plece înainte de sosirea israelienilor.
Se teme pentru siguranþa familiei sale,
dar mama lui vrea sã rãmânã în casã.
Se teme cã dacã pleacã acum nu se vor mai întoarce niciodatã.
În realitate, familia nu mai are de ales.
Locuitorii din Beit Nuba sunt instruiþi sã plece.
Când familia Zaid pleacã, vin buldozerele.
În curând, casa lor nu va mai exista.
Rezistenta iordanianã de pe malul de vest cedeazã,
iar armata egipteanã e în haos în deºertul Sinai.
Israelienii îºi dau seama
cã ºi-au atins scopurile mai rapid decât îndrãzniserã sã creadã.
Dar mai existã o tintã. Ierusalim.
Uzi Narkiss, închis în continuare în laboratorul de biologie,
e înfuriat de aceastã strategie ºi nu e singurul.
Shlomo Goren, rabinul-ºef al apãrãrii israeliene,
a venit la Ierusalim din sud.
Cui îi mai pasã de sud acum? Ierusalimul conteazã!
Veti face istorie!
Promiteþi cã mã luaþi ºi pe mine când ajungeþi la Templu.
Pentru rabinul Goren, nu e nicio dilemã.
Soldatul din Goren îi spune cã Oraºul Vechi trebuie înapoiat evreilor.
Rabinul din el îi spune cã Dumnezeu
le-a dat aceastã sarcinã soldatilor din aceastã camerã.
N-o sã te uitãm.
- Promite-mi! - Îþi promit cã nu te uitãm.
Vocile care îl implorã pe Narkiss sã captureze Oraºul Vechi
ºi sã redea Zidul Plângerii evreilor se aud din ce în ce mai tare.
Narkis aude vocile ºi vrea din inimã sã le asculte.
Dar e soldat ºi ordinele sunt clare.
Nu va avansa spre Oraºul Vechi.
În Cairo,
Ahmed Said îºi asigurã ascultãtorii cã totul merge conform planului.
Cetãþeni,
fortele noastre
au respins atacul mârºav al Israelului.
Înaintãm!
ªi vom lovi duºmanul!
În Aman, regele Hussein discutã la telefon cu Nasser.
Nasser îi ascunde regelui criza fortelor arabe.
Preºedintele îºi asigurã aliatul cã egiptenii fac progrese
ºi cã avioanele egiptene atacã deja Israelul.
Dar forþa aerianã egipteanã nu mai existã,
iar diviziile egiptene din Sinai sunt copleºite.
Nasser e disperat. Are nevoie de lordania.
Se teme cã dacã Hussein aflã adevãrul va face pace cu Israelul.
Capitala lui Hussein e la numai 60 km de malul vestic.
Regele se hotãrãºte sã plece din cartierul general
ºi sã se ducã pânã în valea lordanului,
pentru a vedea cu ochii lui cum se descurcã fortele arabe.
Se grãbeºte atât de tare sã vadã ce se întâmplã,
încât îºi lasã bodyguarzii în urmã ºi pleacã doar cu ºoferul.
De acolo, de deasupra malului estic al lordanului.
Hussein vede exact ce se întâmplã cu armata lui.
Cele mai mari temeri ale regelui erau întemeiate.
Avioanele egiptene nu atacau Israelul.
În schimb, forþele israeliene îi împingeau armata spre râu.
Un val de trupe învinse ºi de refugiaþi arabi se îndrepta spre el.
Tot malul vestic ºi Oraºul Vechi al Ierusalimului
sunt la mila Israelului.
Nu voi uita niciodatã acea priveliºte.
Drumuri înþesate cu camioane, Jeep-uri ºi alte maºini,
contorsionate, distruse, lovite, fumegând,
rãspândind acel miros de metal ars,
un miros pe care numai praful de puºcã îl mai are.
În mijlocul acestei grãmezi de fiare erau oamenii.
În grupuri de 30-40, ei mergeau extenuaþi.
Încercau sã-ºi facã drum ºi sã scape de lovitura de graþie
pe care hoardele israeliene încercau sã le-o dea.
Hussein ºtie cã Oraºul Vechi va cãdea la primul atac.
Motta Gur ºi paraºutiºtii lui sunt la aproape 2 km de oraº,
aºteptând ordinul de a ataca.
Dar, în cealaltã parte a lumii,
Consiliul de Securitate ONU se pregãteºte de o ºedinþã de urgenþã.
Masacrul din Orientul Mijlociu a adâncit tensiunile Rãzboiului Rece.
Americanii ºi ruºii sunt în tabere diferite.
Uniunea Sovieticã are afaceri cu Egiptul ºi Siria
ºi cere ca Israelul sã se retragã în spatele vechilor graniþe.
S.U.A., deºi sprijinã Israelul, are deja probleme în Vietnam.
Americanii nu mai au nevoie ºi de un conflict cu ruºii.
E în interesul tuturor sã obtinã imediat o încetare a focului.
Exact de asta se teme Uzi Narkiss.
O încetare a focului va opri atacul asupra Oraºului Vechi.
Sosesc ultimele ordine de la cartierul general din Tel Aviv.
Ordinele rãmâneau neschimbate. Nu are voie sã atace.
Narkiss se teme cã lumea îi va închide porþile Ierusalimului.
Uzi Narkiss îl cunoaºte pe Moshe Dayan de peste 20 de ani.
Amândoi au luptat în toate rãzboaiele ºi luptele Israelului.
Acum, în pragul celei mai mari victorii,
Narkiss îºi roagã vechiul prieten sã dea ordinul de atac.
Ce priveliºte!
Moshe, trebuie sã cucerim Oraºul Vechi!
În niciun caz! O sã cadã ca un fruct copt.
Arabii se vor preda.
Moshe Dayan refuzã rugãmintea lui Narkiss.
E convins cã trupele iordaniene se vor preda
ºi, ca majoritatea politicienilor, se teme de criticile internationale
pe care le-ar putea atrage un atac asupra Oraºului Vechi.
Dar Uzi Narkiss abia îºi poate controla furia.
Pentru a doua oarã în 19 ani, arabii din Palestina sunt exilati.
Trec toþi pe malul vestic ºi în fâºia Gaza.
Îºi carã toatã viaþa în spate.
Locuitorii a sute de sate ºi oraºe
riscã acum sã-ºi petreacã restul vieþii ca refugiaþi.
Printre ei, Ali ºi familia lui.
Casa familiei Zaid a fost demolatã.
Nu ºtiu dacã se vor mai întoarce în satul lor,
în care familia lor a locuit timp de multe generaþii.
Zeci de mii de palestinieni fac acelaºi drum, la est de lordan.
Sute dintre ei vor muri pe drum.
Cei care supravieþuiesc drumului prin zona de conflict,
prin cãldura inumanã,
au un viitor nesigur în taberele de refugiaþi arhipline.
6 iunie 1967 a fost cea mai urâtã zi din viata lui Ali.
Nu crede cã ziua de 7 va fi mai bunã.
Rãsãritul deasupra Ierusalimului.
Prima zi de calm dupã trei zile de lupte.
Cu oamenii lui în jurul oraºului ºi cu forþele arabe retrãgându-se,
generalul Narkiss a încercat sã doarmã, dar n-a reuºit.
În cealaltã parte a lumii, Consiliul de Securitate a fost ocupat.
Natiunile Unite au fost de acord
ca încetarea focului sã intre în vigoare pe 7 iunie la ora 12:00.
Peste cinci ore ºi jumãtate.
Moshe Dayan se rãzgândeºte. Israelul trebuie sã atace acum.
În sfârºit, lui Uzi Narkiss i se împlineºte dorinþa.
Dupã 19 ani, va conduce forþele Israeliene în Oraºul Vechi.
Narkiss actioneazã imediat.
La legãtura cu Motta Gur ºi-i ordonã sã pregãteascã atacul.
Gur ºi oamenii lui sunt pe Muntele Mãslinilor,
în apropiere de Ierusalimul de est.
Cãtre toti comandantii de batalion.
Stãm pe munte ºi privim Oraºul Vechi.
Generaþii întregi au visat la el.
Noi vom fi primii care intrãm.
Trupele lui Motta Gur coboarã muntele spre oraº.
Când se apropie de ziduri, sunt întâmpinaþi de lunetiºtii iordanieni.
Oraºul Vechi a mai fost atacat de multe ori,
dar niciodatã n-a fost tinta unui atac tehnologic atât de avansat.
Narkiss i-a dat lui Gur ordinul sã cucereascã rapid oraºul.
Zidurile strãvechi tremurã la apropierea tancurilor israeliene
iar pãmântul se zguduie din cauza proiectilelor.
Israelienii se tem cã trupele lor vor fi þinte uºoare pentru lunetiºti.
Se folosesc de tancuri pentru a distruge rezistenþa iordanianã.
E dat ordinul sã nu se tragã asupra bisericilor ºi moscheelor.
Moshe Dayan nu vrea publicitatea negativã
pe care ar putea s-o aducã distrugerea locurilor sfinte.
Dar pe mãsurã ce oamenii lui Gur trec de Poarta Leului,
la doar 300 de metri de Zidul Plângerii,
gloanþele ricoºeazã din pietrele strãvechi
iar focul de artilerie zguduie oraºul din temelii.
Încetarea iminentã a focului
afecteazã ºi planurile Israelului în peninsula Sinai ºi în Ierusalim.
Armata egipteanã e în haos,
iar israelienii îºi dau seama cã pot sã distrugã armata lui Nasser.
Planurile egiptenilor pentru o retragere ordonatã
au fost abandonate în fata avansului israelienilor.
Fãrã acoperire aerianã,
diviziile lui Nasser din peninsulã încep sã cedeze.
Fiecare om fuge cât îl þin picioarele spre canalul Suez.
Dar oamenii lui Nasser nu ºtiu cã israelienii i-au învãluit.
În Cairo e pãstratã iluzia unei victorii arabe iminente.
Am învins Israelul.
Vom învinge Israelul în orice clipã ºi în orice orã.
Îi vom învinge în aer
ºi la sol
ºi îi vom distruge pentru totdeauna.
La-þi adio de la viaþã, Israel.
În realitate, forþele egiptene sunt pe cale sã fie anihilate.
Dezorganizaþi, fãrã lideri ºi bombardaþi constant de israelieni,
soldaþii egipteni sunt prinºi în trecãtorile strâmte.
Dar nimeni nu le acoperã retragerea.
Nimeni nu organizeazã o retragere ordonatã.
Rezultatul e devastator.
Mii de soldaþi egipteni sunt uciºi în drumul spre casã.
În mai puþin de 48 de ore, toatã forþa armatã egipteanã,
de la sol ºi din aer, e distrusã sau s-a predat.
Bãtãlia pentru Oraºul Sfãnt a degenerat într-o luptã de stradã
între trupele lui Motta Gur ºi legiunea arabã.
Nereuºind sã respingã atacul,
soldaþii iordanieni adoptã tactici de gherilã,
potrivite pentru strãzile înguste din Oraºul Vechi.
Israelienii înainteazã cu pierderi grele.
Dar oraºul cedeazã treptat.
Trupele sale sunt curând umplute de soldati israelieni.
Toþi au o singurã þintã.
Zidul plângerii, imediat sub Muntele Templului.
Motta Gur ºi oamenii lui
sunt printre primii care ajung la complexul vast
ce adãposteºte moscheele Domul Stâncii ºi Al-Aqsa.
Transmisiunea lui de la ora 10:00
e unul din cele mai faimoase momente din rãzboi.
Muntele Templului e în mâinile noastre.
Repet, Muntele Templului e în mâinile noastre.
Zidul Plângerii e la un minut de aici.
Imediat în spate e Rabbi Goren, care s-a pregãtit pentru acest moment.
A adus cu el douã pergamente din Tora ºi un shofar,
un corn de ceremonie, suflat doar în ocazii speciale.
Pe o alee îngustã, în cartierul marocan,
Goren ajunge la Zidul Plângerii, cel mai sfânt loc pentru evrei.
Pentru Israel, acesta este momentul culminant al rãzboiului.
La 1897 de ani dupã ce romanii i-au izgonit din Ierusalim.
La 22 de ani dupã moartea a ºase milioane de oameni în Holocaust.
La 19 ani de la naºterea Israelului
ºi la trei zile dupã izbucnirea rãzboiului,
evreii s-au întors la templu.
Dar acesta nu e singurul templu din Ierusalim.
Domul Stâncii ºi Al-Aqsa, de unde Mohamed s-a înãlþat la ceruri,
sunt rapid cucerite de soldatii israelieni.
Steagul israelian e fluturat în semn de triumf.
Timp de douã ore, Steaua lui David a fluturat
deasupra unuia din cele mai sfinte locuri ale lumii musulmane.
Umilinta a venit imediat dupã înfrângere.
Când Moshe Dayan a aflat, s-a înfuriat ºi a ordonat sã fie coborât.
ªi, pe mãsurã ce bãtãlia se stingea,
paraºutiºtii israelieni au coborât spre zid.
În scurta sa existenþã, Israelul a fost o tarã secularã.
Dar Zidul leagã Israelul modern de rãdãcinile poporului evreu.
Yakki Hetz, e încã în stare de ºoc dupã bãtãlie.
Bucuria sa în acest moment istoric e umbritã de pierderea camarazilor sãi,
dar vestea victoriei a ajuns în toate colþurile diasporei evreieºti.
Vechea rugãciune "L a anul în Ierusalim"
recitatã de generaþii întregi, a fost în sfârºit ascultatã.
Pentru Uzi Narkiss, sentimentul victoriei ºi rãzbunãrii e copleºitor.
Acum jurã cã nu va renunþa niciodatã la Ierusalim.
Dar Narkiss nu are timp sã savureze momentul.
Rabbi Goren vrea sã discute iar cu el.
Ierusalimul, oraºul lui David ºi al lui Solomon, e în mâinile noastre.
Ziua aceasta va rãmâne veºnic în sufletele noastre.
În anul acesta, în clipa aceasta, în Ierusalim.
Uzi, sã punem 100 kg de explozibil sub moschee, ºi gata.
O sã scãpãm de ea pentru totdeauna.
Uzi, vom intra în istorie.
Eu am intrat deja în istorie.
Uzi, nu înþelegi! E singura noastrã ºansã.
Mâine va fi prea târziu!
Goren, înceteazã!
Sugestia lui Goren, distrugerea moscheelor de pe Muntele Templului,
îl ºocheazã pe Narkiss.
Leri, Goren îl implorase pe Narkiss sã redea Zidul Plângerii evreilor,
iar acum vrea sã arunce în aer o moschee.
Una câte una,
apar problemele care vor dezbina Israelul în urmãtorii 40 de ani.
Ali Zaid ºi familia lui au trecut lordanul
spre o tabãrã de refugiaþi de pe partea iordanianã a râului.
Au pierdut totul. Casa, averea ºi speranþa de a se întoarce.
Malul vestic, o fostã parte a Palestinei ºi apoi a lordaniei
e acum ocupatã de Israel.
Viaþa lui Ali Zaid ºi a familiei sale a fost distrusã din nou.
175000 de palestinieni vor trece lordanul în urmãtoarele 7 zile,
mãrind numãrul arabilor izgoniþi din casele lor la un milion.
În ciuda dovezilor copleºitoare ale catastrofei militare ºi civile
vocea lui Nasser, Ahmed Said încã mai anuntã victoria.
În aceastã zi,
Moshe Dayan, ºoarecele deºertului,
a rãmas mut.
Fortele noastre din Sinai
i-au distrus brigada de blindate.
Au fãcut-o fãrâme!
Cãderea Ierusalimului a provocat haos în rândul arabilor.
Israelul profitã ºi atacã pe alte fronturi.
Au lansat un atac asupra înãlþimilor Golan din Siria,
care s-a dovedit un aliat inutil pentru lordania ºi Egipt,
ºi au capturat în totalitate fâºia Gaza.
Armatele arabe au suferit una din cele mai mari înfrângeri din istorie.
Egiptenii au pierdut 15000 de oameni ºi 700 de tancuri,
precum ºi toatã forþa aerianã.
85% din aparatura militarã egipteanã a fost distrusã sau capturatã.
Regele Hussein a urmãrit cum Israelul îi distrugea armata.
ªi-a dat seama cã decizia de a sta alãturi de Nasser
a fost cea mai mare greºealã din viata lui.
Moshe Dayan credea de multã vreme
cã Israelul trebuie sã lupte cu vecinii sãi arabi.
Nasser i-a oferit aceastã ºansã.
Cu un ochi spre posteritate,
Dayan a invitat întreaga lume sã participe la sãrbãtoare.
Tradiþia cere ca pelerinii sã lase o rugãciune
printre pietrele uriaºe ale Zidului Plângerii.
Moshe Dayan, cel mai mare soldat al Israelului, a avut o dorinþã simplã.
"Sã fie pace în Israel."
Un acord comun de încetare a focului a fost încheiat pe 10 iunie.
Israelul a învins armatele a trei naþiuni în ºase zile.
ªi-a mãrit de patru ori teritoriul.
Acum, statul Israel se întinde de la canalul Suez la înãltimile Golan
ºi de la lordan pânã la Mediteranã.
Yakki Hetz credea cã nu e un soldat înnãscut, dar s-a înºelat.
A fost decorat pentru curajul arãtat pe Dealul Muniþiei.
Pentru Yakki, rãzboiul de ºase zile a fost un rãzboi drept.
A luptat pentru cã se temea cã regele Husein ºi Gamal Abdul Nasser
se pregãteau sã distrugã Israelul.
El credea cã va fi ultimul rãzboi al tãrii sale.
Cã o asemenea victorie va aduce pacea.
Dar toatã viata lui a fost dominatã de luptele Israelului cu vecinii sãi.
Aceasta a fost, aºa cum a prezis Moshe Dayan, soarta generaþiei sale.
La 40 de ani dupã acele zile,
Yakki Hetz se roagã ca aceasta sã nu fie soarta generaþiei urmãtoare.