Salut, oameni buni. la ghiciţi!
Iubitul meu Smith, a terminat şcoala de drept.
Vina acasă azi.
E atât de...
Jules, care sunt cuvintele pentru "cui îi pasă"?
Ellie Torres.
Am deschis cea mai bună sticlă de vin pentru tine, aseară
- şi ai lăsat o duşcă. - Niciodată n-aş face asta.
Ăsta e rujul tău.
- Bătaie între băutori de vin. - Era paharul meu.
Din greşeală m-am dat ieri cu balsam de buze colorat.
Abia se vede culoarea şi îmi face să-mi iasă ochii în evidenţă.
Aşa a început şi pentru unchiul meu Max.
Apoi şi-a cumpărat nişte peruci şi şi-a schimbat numele în Maxine.
Dar ştii ce e cu adevărat haios? Încă îI mai strigă "Max".
"Cui îi pasă?"! "Cui îi pasă?" erau cuvintele care le căutam.
Ştii ce? O s-o beau.
E ora 8:00 dimineaţa. Într-o sâmbătă.
Şi? E ca băutura "mimoza", doar că e cu vin în loc de şampanie
şi fără suc de portocale.
Pare delicioasă.
Să bei vin în dimineţile de weekend.
- Să ne gândim, oameni buni. - Să ne gândim la ce?
- Băutul de dimineaţă. - Mă bag.
Jules, ţi-am luat corespondenţa şi Travis a primit prima scrisoare de la facultate.
E de la şcoala de siguranţă.
Plic mare. A fost acceptat.
Travis, ajutor! Sunt rănită!
Altfel, îi ia secole să coboare.
Bine, nu vreau să recurg la favoritisme,
dar există o ordine a îmbrăţişărilor... eu, apoi Bobby, apoi iarăşi eu
şi apoi, ştiţi voi, mi-e indiferent.
Ce bine. Eşti în regulă.
Bine.
Începem.
Toată lumea a spus ca eu să primesc prima îmbrăţişare, nu-i aşa?
M-au respins.
Păi, bănuiesc că astea ar trebui
să intre înapoi în tocurile lor.
Am uitat cât de fini sunt dinţii tăi.
Şi eu mă bucur că eşti acasă, fiule.
- ScuzÄƒ-mÄƒ dacÄƒ nu-Å£i mÄƒnÃ¢nc faÅ£a. - ÃŽmi pare rÄƒu. Doar cÄƒ... am o regulÄƒ
ca fiecare sÄƒrut trebuie sÄƒ dureze cel puÅ£in trei secunde.
Aşa face familia Obama.
Oricum ca să sărbătorim, m-am gândit că am putea juca golf, împreună.
Am o nouă crosă de golf. Sunt uimitor acum.
- Mă îndoiesc, dar mă bag. - Păi, mulţumesc. Ştiu că preferi...
să-ţi petreci timpul lăsând-o pe ea să te păcălească să-i faci un copil.
Tată, te rog doar...
Sunt alergică la cauciuc şi pastile anticoncepţionale.
Nu eşti de ajutor, iubire.
Serios?
Jos picioarele de pe mobilă
şi ridică tot popcorn-ul ce I-ai vărsat
cu mâinile, nu cu gura.
Şi cel mai uşor lucru... băuturile se aşează pe suporţi.
O situaţie ipotetică... dacă ţi-aş spune că sunt bărbat
şi pot să-mi pun băutura unde naiba vreau eu?
Idioată ipoteză.
Ştii cum e să ţi se spună "nu" în propria casă?
Amândoi locuim singuri. Putem face orice vrem.
Pot să-mi iau vechii jeanşi din liceu
şi să dansez pe muzica lui Enya, dacă vreau.
Asta e... chiar detaliat.
Când eram cu soţia mea, singura dată
când aveam casa numai a mea, era când mergea la culcare.
Şi mă plimbam de colo colo în chiloţi şi cu pălărie de cowboy.
Aveam câteva pălării de cowboy.
Păi, eu nu trebuie să răspund nimănui,
- de când Sharon a murit de cancer. - Eşti atât de norocos.
Am vrut să spun...
Nu mai există scăpare.
- Îmi place asta. - Şi mie.
Ce?
- E ora 8:00 dimineaţa. - Încercăm ceva.
- E european. - Nu-ţi răspundem ţie.
Cum te descurci, dragă?
Nu mă simt bine să fiu respins de o şcoală
cu patru greşeli gramaticale în scrisoarea lor de respingere.
- Ştii, eu am intrat la acea şcoală. - Super. Omoară-mă.
Ştiu că era şcoala ta de siguranţă,
dar ai depus cerere la o mulţime de alte facultăţi.
- La două. - Un număr perfect.
- Crede-mă, n-are rost să-ţi faci griji. - Mulţumesc că ai spus asta.
Păi, spun adevărul. Eşti un învingător!
Ba nu e. Fiul nostru nu va merge la facultate.
E un dezastru.
Nu, nu e. În regulă, n-am terminat niciodată facultatea
şi uită-te la mine. Am ajuns să...
Mai vreţi vin?
- Umple-l. - Da.
Nu. ÎI vezi pe tipul acela?
Jules! Nu te uita direct la el.
Am spus să nu te uiţi!
Când aud "nu te uita" nu mă pot abţine decât să mă uit.
E reflexul meu cel mai tipic.
Smith, îţi aminteşti când ne-am cunoscut, că tu plecai la şcoala de drept,
ne vedeam cu alţi oameni
şi ocazional făceam un mediocru sex prin telefon?
- Da, parcă era un basm. - E unul din tipii cu care m-am văzut.
Jules, nu te uita.
Bine, opreşte-te.
Nu pot. E prea haios.
Smith, majoritatea tipilor cu care m-am întâlnit ar fi mers acolo
şi ar fi făcut o scenă şi I-ar fi bătut de să-i sară ochii,
cu lănţişorul de la portofel. Dar nu te speria, bine?
Nicio problemă.
Îi dau papucii lui Smith.
Şi iat-o.
♪ deh deh ♪
♪ navighează, navighează, navighează ♪
♪ navighează, navighează ♪
A venit poştaşul. T-Bone!
L-am văzut de sus. A pus nişte plicuri în cutia noastră poştală.
Poate sunt cataloage.
Nu ştim! Noi nu... Eu.. eu nu ştiu.
Vreau doar să fac şi eu parte din asta.
Păi, uraţi-mi noroc.
Nu. Facem asta ca şi o familie.
Toată lumea e pregătită?
La naiba, da, iubire!
Eşti acceptat la ambele!
Înghite asta, viaţă!
- N-am crezut că va intra niciunde. - Ce? Dar ai spus...
Nu contează acum. Nu vei fi ca Bobby!
- Nu voi fi ca tine! - Nu vei fi ca mine!
Tu, amice, vei lua lumea cu asalt.
Dansul încrederii al familiei!
- Uită-te în oglindă! - Uită-te la tine, eşti atât de deştept
- Cine, eu? - Nu tu.
Eşti atât de deştept.
Deci, ori e facultatea de la 20 de minute distanţă, în Sarasota
ori cea de la 20 de ore distanţă, în California.
La care vrei să meargă?
Chiar nu contează ce vreau eu. E alegerea lui.
Vremea e aşa de bună în California.
Da, mai are şi cutremure şi probleme rasiale,
aşa că, ştii tu, toată lumea să se calmeze.
Şi iat-o.
Traducerea şi adaptarea: dflo Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Travis, ajutor! Sunt rănită!
Da, da. Nu mă mai păcăleşti încă o dată.
Vorbesc serios de data asta.
Mi-am sucit glezna. Se poate să fie ruptă.
Nu. Ce?
Fraiere!
Bună treabă, adulţilor.
Am vrut doar să vorbesc cu tine.
Cum te vei hotărî între cele două facultăţi?
Adică, una e cunoscută
ca "bijuteria din centrul sudvestului din Florida"
şi cealaltă e într-un stat unde oamenii se apleacă
pe geamul maşinii şi te împuşcă în faţă.
Spiritual. Chiar crezi că-ţi reuşeşte asta?
Poate. Sunt cam a treia persoană isteaţă de aici.
- Eu ce număr sunt? - Al şaselea.
Asta e decizia mea, aşa că o s-o iau singur, bine?
Să nu devenim ciudaţi.
Dacă aş putea,
m-aş fi micşorat atât de mult...
încât să pot trăi în sângele tău.
Bine, în regulă.
- ÎI va lăsa să ia singur decizia, aşa e? - Acum eşti al optulea.
Ce? Cine-i al şaptelea?
Bună.
♪ navighează, navighează, navighează ♪
Nici măcar nu ne-ai dat o şansă!
Chiar nu ne-ai dat. Laşilor.
În regulă. Trebuie să mă întâlnesc cu tata pentru o partidă de golf.
Cum rămâne cu regula noastră de trei secunde?
Da. Unu, doi, trei. Ne vedem.
Pa.
Cum de a devenit progenitura atât de neatrăgătoare?
Nu, n-a devenit. Doar că tu iubeşti drama şi măcar o dată, mulţumesc lui Dumnezeu,
ai găsit pe cineva care n-are nevoie de dramă.
Dar drama e un stimulent,
care îmi face părţile feminine să ţârâie.
Ai prefera să fii cu cineva, stabil emoţional
sau cu cineva care, în noaptea jocului,
gravează "mori, ticăloasă" pe masa din bucătărie,
fiindcă tu crezi că e slab la jocul "Jenga"?
Există părţi pozitive şi părţi negative la amândoi.
Ba nu sunt.
Ştiu. Şi, dragă, îmi pare rău de masa ta.
Nu-i nimic.
Am adăugat litere şi acum scrie, "dieta, ticăloasă".
De fapt... e chiar folositor.
Nu ştiu dacă pot scăpa de dependenţa mea de dramă,
dar voi încerca.
Asta e minunat.
Crezi că Smith ştie că ceva e în neregulă?
Problemele cu Laurie sunt chiar...
Care e cuvântul? Neregulă.
Tacă-vă fleanca, fetelor. Uitaţi-vă cum lovesc.
Bobby mă învaţă cinci zile pe săptămână.
Eşti concediat.
E vremea pentru Mulligan. Travis, du-te şi adu-o.
L-am învăţat să aducă mingile de golf,
vopsind chifteluţele în alb.
Laurie nu e greu de descifrat. E moartă după dramă.
Ăsta e cel mai minunat lucru pe care I-am văzut vreodată.
Serios, gândeşte-te la cea mai superbă noapte
pe care tu cu Laurie aţi avut-o. Cum a început?
Pune naibii banii în geantă!
- Are o armă. - Da, are.
Asta a fost o ciudată a treia întâInire.
Trav, du-te şi adu-o.
Ar putea fi o chifteluţă, frate.
Doamne, urăsc să-l mint.
Bună, Kylie.
Ştiu. Dacă Trav merge în California ne vom despărţi,
dar dacă rămâne aici, ne vom căsători
şi vom avea copii frumoşi. Mi-a spus că vei spune asta.
Te rog. Voi copii veţi trece peste asta.
- Sunt atât de terminaţi. - Îţi dai seama...
că nu contează unde merge Travis la facultate?
Ştiu. Doar că în totalitate, contează.
Bine, cred că te pregăteşti să fii rănită.
Chiar dacă merge la 20 de minute depărtare, tot va pleca.
Haide. Dacă e atât de aproape, nu voi suferi.
Pot să primesc nişte sos?
- Niciodată nu ne-ai dat o şansă! - Navighează?
Vânturi de şobolani.
- Ai plecat deja, tată? - Nu!
Nu te uita la mine aşa. Du-te şi adu chifteluţa.
E tipul cu lănţişor de portofel.
El e tipul cu care Laurie se vedea.
Crezi că "se vedea" înseamnă că doar se giugiuleau sau au mers până la capăt?
Nu ştiu. Hai să mai vorbim despre asta.
Nu, cred că doar s-au sărutat cu puţină treabă la etaj.
Amice, ce ar vrea Laurie să faci?
Dumnezeul meu. Eşti bine?
Da. Îmi pare rău de sânge.
Mie nu. Ţâr, ţâr, ţâr, ţâr.
Te uiţi la mine cum dorm?
De obicei nu te trezeşti.
Ai măi făcut asta?
Leah, Joel, Alexis.
Dar sunt doar şapte. Haide.
Trebuie să putem să ne dăm seama de toţi cei opt copii ai lui Gosselin.
Jon.
Nu. El e înfricoşătorul şi dezgustătorul
- tată "vreau să devin celebru". - Aşa e. Ai dreptate.
Collin!
Da, Collin.
Bine, fără alte jocuri.
Când am divorţat, tu ai fost cel care...
care m-a făcut să nu mă simt singură, aşa că bănuiesc...
Bănuiesc că mi-e foarte greu să-ţi dau drumul.
Ceea ce încerc să spun este că
dacă într-adevăr dai cu banul între cele două şcoli,
mi-ar plăcea dacă ai sta aici.
Emisiunea de adormit s-a anulat în această seară.
La naiba!
Nu mi-aş uda florile cu acest roze.
Adică, în mare parte fiindcă vinul omoară plantele,
dar ştii tu, mă înţelegi, nu-i aşa?
Ştiu că v-am chemat aici aseară,
dar n-am crezut că va deveni o chestie de fiecare seară.
Nu e vorba că profităm.
Am făcut friptură.
Da.
Toată lumea afară.
- Şi tu. - Haide!
A fost uimitor.
Da. La un moment dat, cred că am zburat ca Superman.
Nu trebuie să te cerţi cu vechii iubiţi pentru mine.
Încerc să scap de obiceiul meu nebun de dramatizare.
Aha.
Ce "aha"?
Ce ar vrea Laurie să faci?
Da, nu e de mine.
A cui e mingea asta?
Mi-ai hrănit dependenţa cu o minciună.
Sunt atât de furioasă pe tine, în acest moment!
- Ţâr-ţâr furioasă? - Nu, Smith! Doamne.
Îţi place să te urmărească cineva cum dormi?
De fapt, ştiu că stai acolo de vreo 40 de minute.
La un moment dat, ai adormit
şi eu te-am urmărit dormind în timp ce eu mă prefăceam că dorm.
Ridică mâna dacă tu crezi
eşti o mama bună să-i spui fiului tău că e singurul lucru
care te opreşte să fii complet singură.
Aşteaptă. Asta pare o capcană.
Ştii cât de mult te iubesc.
Adică, după ce ai spus, chiar crezi că mai am de ales?
Îmi pare rău. N-am auzit nimic după ce ai spus cât de mult mă iubeşti.
Ai câştigat, mamă. Sper să te simţi bine.
Păi, nu mă simt acum.
Hei, Pic. Poc deja încearcă
să scape de cercul de pe masa de cafea.
- De ce nu i te alături? - Într-o secundă.
Sunt un băiat de casă.
Păi, ţi-am spus că poţi sta în camera mea de oaspeţi.
Subliniam un argument.
Am un melc pe mână.
Deci, haide, Ellie.
Crezi că am încercat să-l manipulez pe Travis?
Îţi pasă unde ajunge Trav?
La naiba, da. Nu-mi permit să-l vizitez în California.
Nu voiam să-l împiedic să facă ce vrea.
Depăşită la calitatea de părinte de către Bobby.
Cum te face să te simţi?
Cuţit în inimă!
Deci, vrei să vorbim despre ce s-a întâmplat aseară?
Care parte?
Cearta noastră sau faptul că m-a stresat atât de mult
că voiam să-ţi sparg apartamentul,
să te leg cu chiloţeii mei şi să "ne vedem" toată noaptea?
Asta înseamnă "ne vedem"?
Nu mă pot abţine. E patetic.
Hei. Deci îţi place drama. Cui îi pasă?
Ştii, fiecare are propria chestie sexuală.
Adică, uneori mie îmi place, ştii tu,
să ţopăi în patru labe ca un ponei de circ.
- Nu mă face un ciudat. - Ba da, te face.
Păi, ce e asta, în particular?
Da, drama poate fi haioasă o vreme,
dar cu ceilalţi iubiţi ai mei,
toate scenele importante şi cearta...
până la urmă deveneau adevărate
şi puneau capăt lucrurilor.
Şi nu vreau asta pentru noi. Tu vrei?
Nu.
Nici eu.
Ce? Nu e...
Nu mai am nimic de făcut. Eu...
larăşi te uiţi cum dorm?
Când îţi arunc o privire, arăţi ca în poza ta la ecografie.
Amintiri.
Deci, vrei să începi cu scuzele
sau vrei s-o mai dai la întors pentru un minut?
Întors.
Bine. Îmi place... colierul tău.
L-am împrumutat de la Ellie, acum vreo şapte ani
şi nu I-am mai dat înapoi. Ştii ce naşpa este,
că îmi place şi niciodată nu-l pot purta în preajma ei.
- Mamă! - În regulă, sunt idioată.
Te rog, te rog, te rog du-te unde vrei.
Ştii, am hotărât să merg în Florida din momentul în care am fost acceptat.
- Doar că eram supărat pe tine. - Bine, deci tu doar vrei...
să sărim în maşină şi să mergem să cercetăm campusul?
La naiba, da, vreau. Vrei să te exprimi pentru o secundă?
- Fă-ţi de cap. - La 20 de minute depărtare!
Vei fi doar la 20 de minute depărtare.
Nu poţi nici măcar să spui că a fost acolo, nu-i aşa?
Nu. Dar tot timpul am ştiut.
N-am vrut ca toată lumea să fie aici.
Te-am trezit cu un motiv. Ştii acele zgomote ce le-ai auzit?
Când ei nu se uitau,
am dat cu mătura în tavan, chiar... acolo.
N-am făcut asta.
Uite, îmi place să am o soţie care conduce casa.
Adică, de aceea te-am ales pe tine,
dar uneori că eşti ca un poliţist după mine.
- De ce râzi? - Tu m-ai ales pe mine?
E o prostie.
Oricum, uneori îmi place să fie casa
toată pentru mine, în timpul nopţii.
E singura dată când simt că e toată a mea.
La 20 de minute depărtare.
Va fi doar la 20 de minute depărtare.
Ura! E cumva colierul meu?
Doamne. Nu face pe nebuna.
Nu înţeleg de ce sunt aici.
Am găsit o metodă să-ţi rezolv problema cu drama,
oricând ai avea nevoie fără să ne mai încurci pe noi.
Omule. Ea de ce e aici?
Tată, te rog încearcă să fii politicos.
- Bine. - Mulţumesc dle Frank.
- Ai o voce tâmpită. - Tată, te previn.
- Crezi că mă poţi doborî? - Ce s-a întâmplat Crăciunul trecut?
- Asta nu se pune. Eram beat! - Smith!
Păi, mă voi arunca de pe pod la gaura 16.
E ora 4:20.
Cât de minunat e asta? 22 de minute din uşă în uşă,
şi acea fată m-a întrebat cât era ceasul.
Probabil crede că sunt studentă aici.
Probabil. Sau a văzut că ai ceas.
Păi, nu vom şti niciodată.
Hei, îţi aminteşti de Nick Bartel? E boboc.
I-am trimis un mesaj că sunt aici.
A spus că aş putea dormi la el deseară. E în regulă?
Deseară?
- Da. - Sigur.
Locul ăsta e super.
Nici n-am început şi nu mai vreau să merg acasă.
E minunat.
- Ne vedem. - Bine.
Vei fi în regulă să conduci singură spre casă, nu-i aşa?
♪ în oceanul tău, am intrat până la glezne ♪
♪ simt valurile cum se sparg de picioarele mele ♪
♪ parcă aş şti unde trebuie să fiu ♪
♪ dar nu-mi pot da seama ♪
♪ nu-mi pot da seama ♪
Să ai o noapte plăcută, drăguţă.
♪ când valul tău se grăbeşte spre mine ♪
♪ există doar un mod de a-mi da seama ♪
Chiar dacă e la 20 de minute depărtare,
tot pleacă.
Ştiu.
Atunci de ce nu mi-ai spus?
Trebuia să-ţi fi spus. ♪ asta e dorinţa mea ♪
Haide. Să mergem înăuntru.
N-am chef de mers pe jos.
♪ ceva frumos să mă atingă ♪
♪ ştiu că pot fi ajuns ♪
Te-ai trezit?
Da. Şi sunt ameţit.
Nu-mi vine să cred că ai trecut prin toate astea cu tatăI tău
doar ca să mă faci pe mine fericită.
Nimănui nu i-a păsat atât de mult de mine.
Mie mi-a păsat.
E prea înfricoşător.
Aşa arată o relaţie bună?
Nu răspunde. Mă simt prea vulnerabilă
şi femeile vulnerabile sunt periculoase.
Ştiu că sunt ridicolă,
dar tu nu ştii cum mă simt.
Să fii singură?
Cred că ştiu.
♪ nu putem fi siguri când se va domoli ♪
Dar, ce naiba?
Bănuiesc că uneori trebuie să mergi mai departe, aşa e?
Mai ales când, poate, în adâncul sufletului,
e ceea ce ai dorit tot timpul.
♪ să mă mistui ca un foc ♪
♪ fiindcă vreau ca ceva frumos să mă atingă ♪
♪ ştiu că pot fi ajuns ♪
♪ fiindcă sunt în genunchi ♪
♪ aşteptând ♪
♪ ceva frumos ♪
Ne va stinge cheful
dacă mă duc să mă spăl pe dinţi şi să mă rad pe picioare?
- Da. - Bine.
Traducerea şi adaptarea: dflo Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
"dieta, ticăloasă"
Ce bine că nu sunt o ticăloasă.
Da.