Asta a intenţionat Destiny
de când a intrat în sistemul solar.
Acea navă
e cea mai bună şansă a noastră să ajungem acasă.
Am terminat?
Nu o să terminăm niciodată.
Nu trebuia să-l laşi pe planetă.
Crezi că nu ştiu?
Toată lumea ştie că eşti bine.
Ei cred că nu o să ne găsească niciodată.
De ce ai luat unul de al nostru prizonier?
Nu suntem în siguranţă, nu-i aşa?
- Vin! - Cine vine?
Alianţa Lucian. Vine să ia Destiny.
O să termine doar într-un fel dacă aşteptam.
Nu predau nava.
Ei de fapt au creat această planetă?
Asta îi face
cea mai mare civilizaţie.
Unii s-au decis
să rămână pe planetă.
Cine a creat această planetă
ne va ajuta.
E cea mai bună şansă de a ajunge acasă.
Abandonez nava avariată.
Puteţi să o folosiţi pentru adăpost şi energie.
Personalul militar o să vină cu mine.
Pielea mi se schimbă.
E aspră şi creşte.
Copilul nostru trăieşte.
Dacă crezi că ceva e adevărat,
nu înseamnă că e, T.J.
Nu ai ce vedea, nu-i aşa?
Păi...
Păi depinde ce vezi.
Eu văd un semn de inteligenţă
care nu putea să fie aici
în stadiul care se află universul,
dar, e aici.
Văd
cel mai mare mister din toate timpurile.
Chiar aÅŸa?
Uite, dacÄƒ nu Ã®l poÅ£i repara,
nu ştiu ce faci aici.
Ţine-ţi pantalonii pe tine.
Bine, am priceput.
Ce?
Nimic.
Noroc.
Brody, se pare că am ieşit din hiperspaţiu.
Ce se întâmplă?
Sunt Volker.
Brody s-a dus să repare aparatul de distilat, aşa că ne-am schimbat.
Ştiu că nu îţi place.
Nu mă interesează. Spune.
Bine, păi avem
câteva adrese de porţi ce apar...
Doamne, vezi asta?
Da, văd.
Se pare că e naveta noastră.
Da, se pare.
Rush, sunt Young.
Ne întâlnim la postul de comandă. Acum.
- Ce face? - Nimic.
Potriveşte viteza.
De unde a venit chestia aceasta?
Habar n-am.
Acum nu era,
acum e.
Ce s-a întâmplat?
A venit din senin.
Aceea e nava?
Da, aşa se pare.
Nu, nu beam, eu... o reparam.
Alo?
Mă aude cineva?
Alo?
După voce se pare că e Caine.
A lui e mai blajină.
E şi în cealaltă parte a galaxiei.
Alo? Sunt Robert Caine.
Vedem Destiny.
Ce facem?
Cum?
Sunt colonel Young.
Din câte ştim,
dr. Caine şi un număr de câţiva oameni
sunt pe o planetă la câţiva ani lumină.
Din câte ne amintim,
tot acolo trebuia să fim
când ne-am dus la culcare.
Naveta pe care v-am lăsat-o
nu era capabilă să părăsească atmosfera,
darămite să zboare între galaxii.
Am înţeles, dr. Rush,
dar uite că suntem aici.
Ceilalţi sunt cu tine?
Da, toţi suntem.
Ceea ce mă aduce la întrebarea "Cum?"
Sincer?
Habar n-am.
STARGATE UNIVERSE Sezonul 2 Episodul 9-Vizita
Subtitrarea Dorula-bvlgari/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript www.addic7ed.com
- Locotenent Scott, vino pe punte. - Da, domnule.
Cum au ştiut
când şi unde vom ieşi din hiperspaţiu?
Şi în legătură cu aceasta, exact lângă noi?
E imposibil.
Păi sunt aici.
Dacă sunt ei.
Este o întrebare corectă.
Crezi că putem să comparăm
vocea din navetă
cu o veche înregistrare Kino a lui Caine?
Ai încredere în mine,
aceşti extratereştri au creat o planetă din nimic
şi pot să trimită o navetă prin galaxii.
Sunt sigur că puteau să se dea drept Caine
dacă vroiau.
Boone putea să-l imite binişor pe Caine.
Credeam că era invers.
Deci, ce să credem?
Sunt cine sunt dar,
poate să fie o scuză pentru a ne sparge apărarea?
Ca un Cal Troian?
Adevărul e că dacă extratereştrii pot face asta...
Apărarea e lipsită de sens.
Nu mă deranja să avem o navetă care merge.
Asta e.
Propun să-i invităm la bord
şi să luăm orice măsură de siguranţă.
Scuze pentru întârziere, Dr. Câine.
I-am cerut locotenentului Scott să vină
şi să vă ajute
la andocare.
Nici nu ştiu să conduc o maşină.
Exact ce ar spune un troian.
Tipii din cal
Erau greci.
Păi, de ce calul "troian", atunci?
Pentru că sunt din Troia...
Voi aţi terminat?
Nu vă faceţi griji, dr. Caine, o luăm uşurel.
Sunt Greer.
Sunt pregătit.
Vin acum.
Sunt ei?
Doar ce m-am întâlnit cu Eli.
Păi, Eli are gura mare.
Nu e nevoie să fii aici.
Încearcă să mă opreşti.
Ascultă-mă, T.J, ştiu la ce te gândeşti.
Trebuia să-mi spui...
Ce ai trăit în simularea aceea, ştii asta.
Nu, ştii asta.
Uite eu zic
dacă ne pot trimite oamenii la noi,
nu crezi că e posibil să ne salveze fata?
Nimeni n-a menţionat un copil.
Nu vreau să te amăgeşti singură.
Trebuie să ştiu.
Bine, dr. Caine, ce vrem acum
este o aprindere scurtă
la propulsoarele din faţă
îndeajuns să ajungă jos
şi suntem acasă.
Doar un sărut acum.
Bun, aţi făcut o treabă bună.
E bine aşa.
Pot să te andochez de aici.
Rămâneţi pe poziţii pentru ieşire.
Clamele pentru docare la locul lor, dle.
Mulţumesc, locotenente.
Bună.
Colonel Young.
Trebuia să fie o surpriză pentru tine.
Nu ai idee.
Veţi ieşi din navetă
câte o persoană.
Sergent Greer şi membrii din echipa lui
o să te escorteze într-o zonă sigură.
Mişcă-te repede, nu vorbi cu nimeni,
nu atinge nimic.
Nu înţeleg. Doar ne ştim.
Nu suntem o ameninţare.
Sunt bucuros să aud asta, sergent.
După dvs, dle.
Câte unul, vă rog.
Peter!
Val!
Eşti bine?
Sunt bine.
O pierd pe Chloe.
Adică, se pierde singură
şi...
nu putem opri procesul.
Bună.
Ai auzit noutăţile?
Dr. Caine
şi grupul care a rămas pe planetă,
s-a întors.
Cum?
Nici nu ştiu.
Nici eu nu ştiu.
Cred că o să aflăm.
Avem o navetă acum, totuşi,
aşa că trebuie să-ţi placă.
Pot să-ţi aduc ceva?
Nu.
Bine.
Încerci din răsputeri,
dar de fiecare dată când mă uit tine,
nu poţi să o ascunzi.
Ce?
Că nu te mai uiţi la mine,
ca la persoana care eram.
O vezi pe cealaltă.
Chloe...
Nu, este doar...
incapacitatea de a minţi,
Matthew.
Este unul din cele mai bune lucruri ale tale,
dar ştiu ce vezi.
Şi eu văd.
E ceva nou în dimineaţa asta.
O să găsim o soluţie.
Nici nu ştiu dacă vreau.
Ba da, vrei.
Nu mai leşin.
Partea nouă din mine
e acolo în fundal.
Nu îmi mai e frică.
Trebuie să lupţi.
Credeam că am trecut peste asta.
Îmi amintesc că
dormeam în navetă
şi că era frig...
Era iarnă.
O foloseam ca adăpost.
Ţin minte că mi-am închis ochii
şi atunci am fost aduşi aici
de o energie mai mare.
Extratereştrii care au creat planeta, vrei să spui.
Sau de providenţă.
Spui că Dumnezeu a făcut asta?
Tu eşti, Camile?
Da.
E plăcut să-ţi aud vocea.
Păi, nu ştim care e voia lui,
dar ştiu că m-am rugat în fiecare seară
înainte să mă pun la culcare
că o să fim în siguranţă.
E magie atunci.
Trebuie să recunoşti că venirea noastră
nu e decât un miracol, Eli.
"Orice tehnologie avansată
este imposibil de distins de magie, "Arthur C. Clarke.
"Porniţi microfonul." Winston Churchill.
Chiar aşa?
Vrei să ne ţii numai aici?
N-am făcut nimic.
Încearcă să ai răbdare.
O să fiţi eliberaţi
de îndată ce susţineţi un examen psihologic,
câte unul pe rând.
Dar suntem foarte sănătoşi.
Scuzaţi-mă
dacă nu vă cred.
Cu cât ştim mai multe,
cu atât mai puţine măsuri de siguranţă va trebui să luăm.
Să fim cu ochii pe ei.
Ce crezi?
Ei bine, par să fi fost complet restaurate.
Chiar mai bine de atât.
Fiecare parte, fiecare sistem,
fiecare bucată e în stare perfectă.
Chiar are acel miros de navetă nouă.
Incă odată, cum?
Păi, nu ştiu,
dar ar putea fi de nepreţuit.
Deci, nimic
să fii îngrijorat? Bombe cu ceas?
Transmisiuni extraterestre?
Nu, dle.
Cel puţin, nu încă.
Să ne uităm în continuare.
Toţi sunt în condiţii excelente.
Nici o urmă de boli sau subnutriţie.
Exact cum i-am lăsat.
Care sunt şansele?
Opt adulţi care au trecut
prin ce-au trecut?
Ştii că niciunul nu-şi aminteşte
nimic de pe planeta aceea
sau cum au ajuns aici.
Păi, Caine crede
că Dumnezeu le-a dat încă o şansă.
Asta a fost înainte sau după amnezie?
Ceilalţi cred
că extratereştrii i-au descoperit
şi ni i-au adus ca un act de bunăvoinţă.
Păi, sună bine.
Doar nu crezi?
Nu, acei extratereştri sunt prea puternici.
Vreau să zic, construirea de planete, reconstruirea navetelor?
Ar putea...
Ar putea să ne strivească ca pe nişte furnici.
Şi asta te sperie?
Da,
dar ce mă sperie cel mai mult
e sentimentul când l-am privit în ochi.
Credeam că sunt singură.
Ar trebui să-i primesc cu braţele deschise, dar...
Nu pot să fiu în aceeaşi camera cu vreunul
mai mult de un minut
înainte să plec departe de acolo.
De ce?
Nu ştiu, dar vreau să aflu şi eu.
Hai.
Bine...
Nu ştiu cât timp o să mai fiu eu.
Este mai greu de explicat...
nu trebuie să explici.
Toată lumea înţelege.
Aşa că trebuie să fac asta?
Da.
Cu cine să încep?
Cineva uşor.
Sunt chiar aici. Începe cu mine.
Bine.
Eli,
ai fost cel mai...
Stai, ce vrei să spui cu cineva uşor?
De tine mă despart cel mai greu
dintre toţi!
Bine, bine,
alege pe altcineva.
Chloe?
Chloe!
Vă puteţi întoarce toţi
în camerele voastre.
O să vi se dea o listă cu îndatoriri
să vă ajute să vă comportaţi
ca nişte membri ai echipajului.
E cel mai bun
"bine aţi venit" pe care îl putem avea.
Da, asta e.
Chiar acum nu am niciun motiv
să vă tratez ca nişte prizonieri.
Mulţumesc.
Nu-mi daţi un motiv.
Buna...
Young până la urmă ne-a dat drumul.
Da, e excelent.
Am o tură la hidroponice.
Ce s-a întâmplat?
Nu mă atinge.
Despre ce o fi fost vorba?
Văd că nu ai stat
cu cei nou veniţi.
Nu.
Opt oameni de ştiinţă
fără abilităţi de supravieţuire...
Am văzut multă lume plecând
de când sunt
şi ştiu că am să mai văd multe
înainte să termin aici.
Nu am văzut niciodată pe
nimeni întorcându-se.
Până acum.
Eşti prea profund din nou.
Bună.
Salut...
Bună dimineaţa.
Noi am remarcat cât
de diferit e gustul mâncării
în comparaţie cu Eden.
Aşa-i spunem planetei.
Ah.
Sper că ai stat departe de mere.
Sigur.
De fapt noi creştem
din ce în ce mai multă mâncare de-a noastră.
Dacă doreşti, pot să-ţi arăt.
Sigur.
Incredibil.
E un început.
În curând va fi o grădină.
Eu
voiam să vorbesc ceva cu tine.
Eu... am o amintire.
Norocul tău.
O amintire vie
că te-am vizitat pe planetă...
Cu fiica mea.
Fata ta?
Când am venit prima dată pe planetă,
eram însărcinată, mai ţii minte?
Îmi amintesc.
Era iarnă
şi voi locuiaţi în cabane.
Mi-ai spus că erau furnizate
de extratereştrii care au creat planeta.
Ţi-am spus eu?
Şi că...
fata mea e bine
şi că tu o să ai grijă de ea.
Nu-mi amintesc nimic, Tamara.
Îmi cer scuze.
Aş fi vrut.
Era aşa de real.
Ce zici de ziua trecută?
Să zicem dimineaţa
când te-ai trezit.
Ploua, ningea?
Nu mai ştiu.
Nu te deranjează că
nu-ţi aminteşti nimic
din acţiunile tale obişnuite
din viaţa ta de pe planetă?
Doar căutând mâncare şi combustibil?
Poate că doar asta am făcut.
Haide, Peter.
Trebuie să-ţi aminteşti mai mult.
Ai fost acolo luni întregi.
Aş putea să îţi arăt câteva,
dar mai mult sau mai puţin tot aşa zic şi ei.
Deci crezi că memoria lor a fost afectată?
Cred că e un efect secundar
în legătură cu mecanismul care i-a transportat aici
dar încep să mă gândesc
că extratereştrii
n-au vrut ca oamenii noştri să-şi amintească ceva.
Toată treaba aceasta
îmi dă impresia că totul e un experiment ştiinţific ciudat.
Sunt totuşi oamenii noştri.
Nu te sperie?
Chiar deloc?
Păi, multă lume mă nelinişteşte pe mine,
aşa că nu sunt persoana potrivită să mă întrebi.
Da?
Un pic.
Eu?
Nu chiar aşa de mult acum.
E bine atunci.
E un progres.
Păi, ţine-o tot aşa.
Trebuie să-şi amintească ceva.
Salut, frate.
Liber?
Da, toată ziua.
Toată ziua.
Tu...
Te duci să o vezi pe Chloe?
Da.
Da...
Bine.
Ce e greşit în treaba asta?
Nu te opresc.
Fugi.
Bine, uite,
e singură în camera aia toată ziua.
Singura dată când are companie e atunci când trec s-o văd.
Trebuie să fie greu pentru ea.
Doar spun că
nu ar strica dacă lumea s-ar duce la ea.
E singură cu un motiv.
Vreau să spun, deşi vrei să crezi sau nu
e o ciudăţenie acolo
înăuntru.
Sări calul, Greer.
Ba nu, dle, pentru că face parte din slujba mea
ca sergent major
să am grijă
ca locotenenţii slabi ca tine,
să nu facă greşeli.
Cum mi-ai spus?
M-ai auzit?
Bine, sergent major,
spune-mi ce e rău în a-i oferi fetei ăsteia confort
în ceea ce ar putea fi ultimele sale zile?
Pentru că nu ştii când va fi acea zi.
Nu ştii cât de mult ţin la ea.
Cred că ştiu
şi nu eşti singurul.
Mă rog pentru ea în fiecare noapte,
dar fata asta,
devine duşman.
Şi ziua aia va veni.
Te superi dacă...
Sunt atât de mulţi dintre voi care se ţin la distanţă de noi,
aşa că... apreciez.
Sunt plictisitori cu toţii.
Nu pierzi nimic.
Deci, planeta voastră...
am auzit că îi spuneaţi Eden.
Aşa-i.
N-am ajuns niciodată.
Toată lumea a spus că era uimitoare.
Ţi-e dor de ea?
Sincer, amintirile mele despre ea
îmi revin acum în bucăţi.
Cel puţin îţi revin.
În sclipiri.
Numai clipe, ştii?
De fapt...
cele mai ciudate amintiri îmi revin
când stau aici.
Ce?
Mi-e jenă să spun asta.
Trebuie să ştiu.
Baie în pielea goală.
Era un lac...
Da, nu...
Am auzit deja de el.
Oamenii făceau asta
înainte să vă decideţi să rămâneţi.
Aşa e.
Dar când erai singură?
Trebuie să fi văzut obeliscul, da?
Nu...
Era acolo mereu.
Eu...
Îţi curge sânge din nas.
Ce se întâmplă?
Avem nevoie de ajutor aici!
Să cheme cineva ajutor!
Dr Rush.
Te-am găsit.
Văd că am ieşit din hiperspaţiu.
E ceva interesant acolo?
Mereu e ceva interesant acolo.
Mă uitam peste datele de navigare ale navetei,
încercând să înţeleg calea pe care te-ai întors la Destiny.
Şi?
Ei bine, se pare că ai fost acolo...
şi apoi ai fost aici.
Nimic între ele.
Aş vrea să te pot ajuta cu asta dar am adormit acolo şi m-am trezit aici.
Da.
Ascultă, am auzit că...
aţi aflat care a fost misiunea originală a lui Destiny.
Da, aşa e.
În căutarea unui mesaj din momentul creaţiei.
Nu ştiu de vreun "mesaj."
"Amprente" ar putea fi un cuvânt mai bun.
Un semn că o inteligenţă
s-ar putea să-şi fi pus mâna pe toate astea.
Mâna Domnului?
Mi-e teamă că nu ştiu nici de asta.
Sunt om de ştiinţă.
Aş merge atât de departe să numesc dovadă
a unei inteligenţe ce a existat
înainte ca potenţialul ei să existe.
Nu te poţi face
să îi spui miracol, nu-i aşa?
De fapt, nu.
Aş vrea să aud mai mult.
De ce te deranjezi?
Spune-i voia Domnului
şi nu va mai trebui să te gândeşti.
El trebuie să ne fi adus aici
cu un motiv.
El trebuie să ne fi salvat cu un motiv.
Da, v-a salvat de la ce?
Îţi aminteşti?
Adică, tufişurile arzânde i-au vorbit lui Moise.
Gabriel nu-i aşa, i-a vorbit lui Abraham
şi totuşi tu,
te-ai întors aici
fără nicio dovadă despre salvatorul tău, într-un fel sau altul.
Am să te las să munceşti.
Lasă-mă să te întreb...
Naveta a fost refăcută
în forma sa originală
de către extratereştrii care te-au trimis aici,
chiar mai bine decât a fost înainte.
Asta îmi sună mai mult a lucrarea Domnului
decât a extratereştrilor.
Dacă naveta asta a fost refăcută atât de perfect,
atunci voi de ce nu?
Adică, Norris nu s-a născut cu astigmatism, nu-i aşa?
Dl Cham a avut la un moment dat capul plin de păr.
Toţi aveţi o enormă discontinuitate în amintirile voastre...
Care-i ideea?
Păi, ori şi-a pierdut harul,
ori Dumnezeu n-are nimic de-a face cu astea.
Rush, sunt Young. Caine e cu tine?
Da, spune.
Spune-i să vină la infirmerie.
Val a murit.
A fost o traumă puternică la cap,
atât de rea, de parcă ar fi fost lovită cu un ciocan.
Nimeni nu putea face aşa ceva.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
S-a apucat de cap şi a început să-i sângereze nasul.
Sunteţi siguri?
Vorbea cu Eli în camera de observare.
Au fost martori.
Era deja moartă când am ajuns noi acolo.
Şi totuşi, sunt urme de fractură a craniului,
hemoragie, expansiune a creierului.
Nu înţeleg.
Nici noi.
Ceva a cauzat asta.
O rană prin lovire cu forţă nu se întâmplă instantaneu.
Ceva ce s-a întâmplat pe planetă?
Nu ştiu.
Aş vrea să ştiu, jur.
Uite, asta ar putea fi o încercare grea,
dar aş vrea să vă pun pe tine şi pe ceilalţi de pe navetă
sub hipnoză.
Să vedem dacă pot stimula amintirile din subconştientul vostru.
IOA te-au învăţa asta?
Da, aşa-i.
E altceva ce ar trebui să mai ştiu?
Că am fost puţin cam prea calificat pentru resurse umane?
Zic s-o facem.
Aş vrea să le spun celorlalţi
mai întâi despre Val.
Da, bineînţeles.
Între timp,
o să mă uit la autopsie.
Poate că mi-a scăpat ceva la observare.
Nu cred că ţi-a scăpat ceva.
Nici eu nu cred dar nu ştiu ce altceva aş putea face.
Ascultă, te descurci grozav.
De fapt, nu.
Intră.
Ce mai faci?
Sunt tot eu.
Oricum, în principal.
E bine de ştiut.
Odată...
ce m-am schimbat complet,
colonelul mă va vedea ca pe o ameninţare,
nu-i aşa?
Cred că da.
Ce va face?
Va elimina ameninţarea.
Într-un fel sau altul.
Tu vei fi acela?
Da, doamnă.
Cred că da.
Îmi pare rău.
Să nu-ţi pară.
N-aş putea lăsa să fie altcineva.
Asta ai venit să-mi spui?
Am venit să-ţi cer iertare,
pentru când va veni momentul.
Bineînţeles.
Dacă aş putea să aud asta, te rog.
Te iert, Ronald.
Mulţumesc.
E important.
Ai grijă de Matt.
Nu trebuie să mă rogi, ci s-o spui.
Deja am încercat o dată
să-l reţin să vină să te vadă,
dar ştii cât e de încăpăţânat.
Aş putea să-i spun să stea de-o parte.
Ar putea fi o idee bună.
Adică, pentru el.
Te voi mai vedea?
Ar fi mai bine pentru mine dacă aş spune acum adio.
Bine.
Îmi pare rău...
Dar nu pot face asta.
La revedere.
La revedere, dră Armstrong.
Te iubesc... Matt.
Ştii asta.
Aş vrea să te fi putut arăta prietenelor
şi să te aud spunând "la dracu" în faţa mamei.
Aş vrea să fi putut să creştem împreună
şi să avem o familie,
dar sunt recunoscătoare pentru ce am avut.
Te rog, ai grijă de toţi.
Eşti mult mai important ca să ţii locul ăsta la un loc
decât o ştii.
Ai grijă de Eli,
pentru că va avea grijă de tine
în felul său.
Şi iartă-l pe Ronald.
A făcut ce trebuia să facă şi dacă trebuia să fie cineva,
mă bucur că a fost el.
Bine?
Te iubesc.
Linişteşte-te.
Respiră adânc, rar.
Eşti pe planetă acum.
Pe Eden.
Da.
Ce simţi?
E o presiune în aer.
Îmi văd respiraţia.
E dimineaţă.
Da, a ieşit soarele.
Spune-mi ce vezi.
Lacul de lângă tabără.
E frumos.
Val e aici.
Ce spune Val?
Doar zâmbeşte.
Am petrecut noaptea împreună sub stele.
Ceilalţi nu ştiu.
E secretul nostru.
Unde-s ceilalţi acum?
Muncesc.
Mereu muncim.
E prea târziu în anotimp.
A fost o pierdere de vreme.
Trebuie să încercăm.
Şi o vom face, bine?
Vom încerca din nou la primăvară.
Deocamdată ar trebui să strângem ce putem.
Am curăţat aproape zona.
Atunci, cel puţin strânge ceva lemne.
Bine?
Adică, nu avem cum să ştim
cât de lungă va fi iarna.
E din ce în ce mai rece în fiecare noapte.
Îi e frică.
Cui?
Lui Caine.
Vine iarna.
În regulă.
E altă zi.
După amiază.
Da.
Unde eşti acum?
În pădure.
Tăind copaci pentru lemne de foc.
Cu Caine?
Nu...
Val!
Peter...
Val! Val...
Peter, ce se întâmplă?
Ea a murit pe planetă.
Eşti sigur?
Acum îmi amintesc.
A fost înainte de venirea iernii.
Doboram un copac.
Nu am văzut-o venind.
Nu s-a putut feri.
Am văzut-o murind!
Cu luni în urmă.
Ce zici de asta...
Peter!
Sunt Wray! Am o urgenţă medicală!
Faceţi loc!
De data asta simptomele constau
în deshidratare şi hipotermie.
Ai spus că hipnoza a mers? Începuse să-şi amintească?
Ultimul lucru pe care şi l-a amintit a fost Val, murind pe planetă.
Bazându-mă pe starea corpului său,
aş spune că şi Peter a murit pe planetă,
de la expunere extremă.
Dar a spus că Val a murit cu luni în urmă, înaintea iernii.
Cu luni în urmă?
Dacă mor din nou?
La ordin.
Locotenent Scott,
vreau să-l localizezi pe dr Caine
şi pe ceilalţi membri ai navetei
şi să-i escortezi acum la infirmerie.
Rachel, te rog deschide usa.
Vă rog... ajutaţi-mă.
Te vom ajuta.
N-ar trebui s-o atingi.
Nu vreau să mor.
Te vom duce la infirmerie.
Aşa era când am găsit-o.
Pune-o aici.
Dezbracă-te şi du-te la decontaminare. Ar putea fi orice.
- I-am spus. - Duceţi-vă!
Te rog...
ajută-mă.
Vreau să ştiu ce dracu se întâmplă.
Jur că nu ştiu.
Vei rămâne cu Wray
până când îmi voi da seama, sau jur pe Dumnezeu...
Suntem membri ai echipajului tău.
Nu, sunteţi foşti membri.
Aţi plecat la alegerea voastră
şi dacă ceea ce se întâmplă cu oamenii tăi se răspândeşte şi la noi,
- veţi fi lăsaţi pe următoarea planetă! - Dle, nu-i vina sa.
Nimic din astea nu s-ar fi întâmplat dacă Caine n-ar fi vorbit acestor oameni
- să rămână pe planeta aia. - Şi eu am vrut să rămân.
Şi asta ţi s-ar fi întâmplat şi ţie.
Camile, sunt Young.
Dr Caine e următorul voluntar.
- Colonele... - Du-te! Acum!
Chloe?
Chloe.
M-am gândit că ar trebui să ştii ce se întâmplă cu cei de pe navetă...
Pleacă, Matt.
- Poftim? - Am spus să pleci.
Acum.
Atunci voi reveni mai târziu.
În regulă?
În regulă, ştim că ne luptăm cu hipotermia aici,
aşa că să le ţinem temperatura ridicată.
Ce vezi?
Cade zăpada.
Naveta e acum singurul nostru adăpost.
E aşa de frig.
Nu mai avem energie de câteva zile.
S-a stricat ceva vital şi niciunul dintre noi nu ştie să repare.
N-avem aer,
aşa că trebuie să lăsăm uşa întredeschisă
sau ne vom sufoca.
Mai avem ceva mâncare
şi Peter a făcut nişte lumânări ca să ne încălzim.
Fac destulă lumină ca să citim
şi să împărţim masa de seară.
Peter mai e cu voi?
În inima sa, deja ne-a părăsit.
Încerc să-i spun...
Va fi în regulă, Peter.
Nu, nu va fi în regulă.
Nimic nu va fi în regulă.
Dar până dimineaţă, a plecat.
Bine...
E ultima noapte.
Noaptea dinainte de a vă trezi în navetă
şi Destiny era acolo.
Da. Îmi amintesc.
Spune-mi ce vezi.
E foarte întuneric.
Nu e durere. Numai...
Numai frig.
Cine mai e acolo cu tine?
Ce e?
Sunt toţi morţi. Îngheţaţi.
Sunt singur.
Ce faci?
N-am unde mă duce.
N-am ce face decât să mă rog.
Următorul lucru pe care mi-l amintesc
este când m-am trezit pe navetă
şi am văzut Destiny pe geam.
Asta e tot?
Aş vrea să-ţi dau mai multe răspunsuri.
Şi eu.
Dar nu va trebui să mă laşi
pe următoarea planetă, colonele.
Mă aştept să fie morţi cu toţii înainte să te întorci din hiperspaţiu.
Nu ai de unde să ştii.
Ba da, ştiu.
Pentru că acum îmi amintesc
ceva ce nimeni n-ar trebui vreodată.
Sunt deja mort.
Eli...
Ai lăsat asta în navetă?
Nu. De ce?
Cineva a făcut-o.
Toţi au murit în somn.
Cu simptome de expunere severă?
Da...
dar cred
că orice au făcut extratereştrii să te aducă înapoi
a fost numai temporar.
Vă întoarceţi la starea
în care probabil v-au găsit ei.
Îmi pare rău.
Am făcut tot ce mi-a venit în minte.
Nu e vina ta.
De cât timp dispun?
Nu prea mult.
Mi se dă voie să văd stelele pentru ultima oară?
Da, sigur. Mergi.
Mi-ar plăcea foarte mult să nu fiu singur.
Am uitat cât de frumos e peisajul.
Poate ţi-au dat şansa
să-l mai vezi încă o dată
sau să-ţi iei rămas bun de la noi toţi.
Eu nu sunt aşa.
Cel puţin, nu cel care am fost.
Asta încerca să-mi spună dr Rush
în felul lui caracteristic.
Numai că eu nu l-am crezut.
Corpul ăsta nu e decât o umbră...
Nu renăscut ci reanimat
şi nu de Dumnezeu,
ci de fiinţe
care pot reconstrui corpul unui om
dar nu şi sufletul lui.
Poate că asta aţi simţit
tu şi colonelul Young.
Acum nu simt aşa.
Drăguţ din partea ta.
Dar chiar dacă am gândurile lui
şi câteva din amintiri,
nu sunt acel Robert Caine pe care l-a creat Dumnezeu.
După toate astea, încă mai crezi?
Asta e soarta, T.J.
Cred că sufletul meu a trecut deja mai departe
şi acum priveşte în jos
minunându-se cât eşti de bună
să consolezi o umbră.
Trebuie să crezi din tot sufletul
că fiica ta
e într-un loc mai bun.
Cel mai mare dar
pe care îl poţi face, ei
şi nouă celorlalţi,
este să-ţi trăieşti viaţa,
să îndeplineşti misiunea lui Destiny
şi să aveţi încredere unul în celălalt.
Dacă ascultă cineva...
Ajutaţi-ne.
Vă rog...
Nu vreau să mor.
Ajutor...
Subtitrarea Dorula-/SubTeam www.subtitrari-team.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Transcript www.addic7ed.com