Rege Uther, ai un oaspete. Nu vrea să-şi spună numele.
Cine eşti?
- Morgan. - Tată.
Târfa ta tot mai trăieşte.
- Îţi vei respecta mama. - Mamă vitregă.
De ce ai venit aici?
Am venit acasă şi vreau să te iert.
Pentru ce?
Pentru moartea mamei mele, ca s-o poţi instala în funcţie pe târfă.
Şi pentru că m-ai exilat ca să mă pui sub tăcere.
Te-am trimis ca să-ţi faci o educaţie.
În 15 ani într-o mănăstire de femei,
am învăţat mai multe decât ţi-ai putea imagina.
Tată, sunt singurul tău copil.
De ce nu te bucuri că am venit acasă?
Ai trăit prea mult fără îndrumarea mea. Asta nu este casa ta.
Iar eu am încetat să mai am o fiică.
Nu-ţi întoarce spatele la mine, tată!
Nu eşti bine venită, Morgan. La revedere.
Igraine, las-o.
Uther! Uther!
Uther? Uther! Ce s-a întâmplat?
Ajutor! Cineva să-l ajute! Uther!
Ajutaţi-ne!
Daţi-vă din calea mea!
Deschideţi porţile!
Ajutaţi-l!
Duceţi regele în camera lui! Acum!
Orice puteri ai avea, foloseşte-le acum!
Uther, vei muri.
Otrava a fost prea puternică.
Pune-ţi mâna pe hârtie.
Pentru Britania şi băiat.
I s-a scurs timpul.
Merlin!
C A M E L O T Sezonul 1 Episodul 1
Traducerea şi adaptarea: al3x04/Felixuca
In pricipio erat verbum.
La început a fost cuvântul.
Iar cuvântul era...
Dumnezeu, da.
Nu se poate!
Nemernicule!
Kay, a spus că totul s-a terminat între voi!
- Ba nu, nu am zis. - Mulţumesc mult.
Terminaţi! Amândoi!
Ar trebui să vă omor.
Cum ne-ai găsit?
Ştiu unde duci mereu fetele.
Şi acum, şi pe a mea.
Îmbracă-te. Am fost trimis să te găsesc. Avem un oaspete.
Ce legătură are asta cu mine?
E de rău. Ştiu. Nu trebuia s-o fac. Nu gândeam limpede.
Ba da, gândeai. Te gândeai că dacă vei fi prins,
- vei scăpa spunând cuvintele potrivite. - A fost o greşeală, ne-a luat valul...
- De două ori. - Taci, te rog frumos. Taci din gură.
Câteodată se mai întâmplă şi d-astea.
E ca şi cum ea e Cleopatra, tu eşti Cezar, iar eu sunt Marc Antoniu.
Nu. Nu eşti deloc.
Nu putem lăsa o femeie să intervină între noi, nu-i aşa, frăţioare?
Ţie toate îţi vin pe tavă.
Şi nu apreciezi lucrul ăsta.
Ce se întâmplă?
Mamă?
Tată?
A venit.
Deci tu eşti băiatul.
Eu sunt Arthur. Tu cine eşti?
Îl cheamă Merlin... Şi nu e binevenit aici!
- Atunci va pleca! Nu! - Lasă sabia jos, Kay.
Fă cum ţi se spune, băiete!
Vrea cineva să-mi explice ce se întâmplă aici?
Regele a fost omorât. Asasinat.
Şi?
Uther a murit şi nu are un fiu legitim.
Şi ce treabă avem noi?
Nu ei. Tu eşti fiul lui Uther.
Nu.
Părinţii mei sunt aici.
Spuneţi-i.
Spune adevărul, Arthur.
Nu poate fi tatăl meu. Cum se poate una ca asta?
Merlin ni te-a adus când aveai mai puţin de o săptămână.
Am jurat să avem grijă de tine.
Ce?
Regele e mort.
Trăiască regele.
Ia-ţi minciunile şi pleacă!
Arthur, Arthur, dă-mi sabia.
Dă-mi sabia.
Să-i spui cum s-a întâmplat. Spune-i povestea naşterii lui.
Detaliile nu sunt importante.
Pentru el, sunt!
Arthur, ar fi trebuit să-ţi spun.
Îmi pare foarte rău, fiule.
Odihneşte-te în seara asta.
Mâine plecăm la drum.
Unde e?
Lady Igraine rămâne în camera sa în semn de doliu.
- Şi oamenii? - Majoritatea au plecat.
- Cu acordul cui? - Al lui Merlin.
În noaptea după moartea tatălui tău, războinicii lui au împachetat şi au plecat.
Atunci vom găsi alţii.
- Mai buni şi mai puternici. - Vorbiţi la plural?
Acum răspunzi în faţa mea.
Mulţumesc.
Daţi jos pancartele acelea!
Confiscaţi toate armele şi cineva să găsească bucătăria!
Sunt tare înfometat.
Uşile vă sunt deschise, Înălţimea voastră.
Nu e nevoie de violenţă.
Tu eşti cea care m-a chemat?
Sunt fiica lui Uther şi singura moştenitoare:
Morgan Pendragon.
Chiar în timp ce vorbim, oamenii mei îi măcelăresc pe cei încă loiali lui Uther.
- De ce m-ai chema aici? - Pentru a-ţi propune o alianţă.
- Cu cine? - Cu mine.
Cu tine?
Care altul mai bun decât tine, rege Lot, cel mai puternic duşman al tatei?
- Sunt imun la astfel de flatări. - Şi totuşi, ai venit odată chemat.
Nu ai nimic de oferit.
Eu stăpânesc castelul.
Aş putea să te fac una cu pământul şi să ţi-l iau.
- Eşti mai inteligent de atât. - Oare?
Dacă mă omori, nu eşti decât un alt tiran ce fură încă un castel.
- Dar dacă stăm împreună... - Eu lupt singur.
Dacă clădim o uniune, am avea puterea de a uni regatele.
Ca rege şi regină.
Pereţii aceştia deja găzduiesc o regină.
Aş putea să o iau pe ea şi să mă urc pe tronul lui Uther.
Ea va fi exilată.
- Serios? - Da.
Eşti foarte sigură pe planurile tale.
Aşa este.
Ce te face pe tine atât de specială?
Dacă te apropii de mine, te omor.
Nu lansa ameninţări deşarte.
Cine eşti?
L-am cunoscut pe Uther Pendragon.
Am fost la căpătâiul lui când a murit.
Testamentul regelui, semnat cu mâna sa, purtând blazonul lui,
ce îţi atestă naşterea.
Acesta a fost al tatălui tău.
Ia-l.
Când te-ai născut, te-am luat şi te-am adus aici.
Oi avea tu sânge regal, dar Uther era un barbar.
Creşterea în acest mediu te-a făcut mult mai mult de atât.
I-am spus lui Ector cum să te crească şi să te educe.
A jurat să te ţină în siguranţă.
Te-au crescut bine.
Poate prea bine.
De ce? De ce ai nevoie de mine?
Toate la timpul lor.
Câteodată mă întrebam de ce ţineau atât de mult la tine.
Mă miram cum scăpai mereu cu atât de multe lucruri.
- N-a fost niciodată aşa. - Întotdeauna a fost aşa.
Doar că tu nu ai observat.
Eşti obişnuit ca lumea să-ţi cadă la picioare de îndată ce zâmbeşti.
Dar nu-i nimic. Asta clarifică lucrurile.
Te-au tratat ca şi cum erai special.
- Pentru că eşti. - În sfârşit recunoşti.
Asta nu schimbă cu nimic faptul că-mi eşti frate.
Eşti la fel de enervant.
Ce fac?
Nu pot să plec aşa! Asta e casa mea. Ăsta e locul meu.
Dar ceea ce ţi se oferă e mult mai bun.
Participarea la bătălii, stăpânirea pământurilor.
- E visul oricărui bărbat. - Ba nu, e visul tău.
Noi, ceilalţi, visăm la femei.
Crezi că un conducător nu va avea destule din ce alege?
De ce să nu fie ăsta destinul tău?
Dacă aş fi fost eu, aş fi plecat într-o clipită.
Deci te-ai decis să vii cu mine.
Nu spun că te cred. Doar că vreau să văd cu ochii mei.
Eşti pregătit.
De ce nu mi-ai spus?
M-am temut să nu te pierd.
- Pentru că eşti fiul meu. - Întotdeauna vei fi mama mea.
Îl las în grija ta. Să ai grijă de el.
Ai cuvântul meu.
Pentru asta ai fost născut.
Pentru asta te-am pregătit.
Să ţii minte ce te-am învăţat.
Când trebuie să iei decizii, foloseşti asta împreună cu asta.
Şi să nu foloseşti niciodată asta!
Voi încerca să ţin minte.
Niciun fiu nu poate spune că a avut un tată mai bun ca al meu. Vreau să ştii...
Ştiu, ştiu, ştiu.
Te iubesc.
Toată viaţa mi-ai dat tot ce am vrut
şi mă simt vinovat că-ţi mai cer încă un lucru.
Dar am nevoie de Kay. Vreau să-l am cu mine.
Da, da!
Orice m-ar aştepta, nu pot s-o fac fără tine.
Ne speriasem că nu mai întrebi.
Împreună, sunteţi mai puternici.
A sosit timpul.
- Spune-mi numele! - Morgan!
Cine voi fi?
- Regina regatului! - Eşti potrivit să-mi fii rege?
Ştii că sunt.
Ce-mi vei da?
- Loialitate deplină! - Jură-ţi credinţa!
- Jură şi tu către mine! - Jură!
- Jur! - Pe ce?
- Jurământul meu? - Da!
- Pe viaţa mea! - Da!
Şi sângele tău!
Pe sângele meu!
Unde ai învăţat asta?
Tatăl tău moare şi îţi exilezi propria mamă din casa ei. Impresionant.
Mamă vitregă.
Sunt singura cu sânge de Uther.
Castelul şi regatul lui ar trebui să fie ale mele.
Aşa că mă chemi pe mine, cel mai mare duşman al lui Uther.
Îmi propui o alianţă, apoi mă seduci,
chiar în timp ce tatăl tău se răceşte.
- Ambiţia ta nu are deloc limite? - Te plângi?
Nu. Eram doar curios.
- Tot mai e nevoie de un rege. - Da.
- Împreună vom uni regatul. - Da.
Mă duc s-o pun chiar eu în căruţă.
Da.
Ţi se potriveşte locul ăla. Unde vei merge?
Tatăl tău a avut mulţi aliaţi care-mi vor oferi găzduire.
Mai era ceva, sau ai venit aici doar să admiri cum plec?
Doar mulţumeşte că pleci în viaţă.
Nu ţi-am făcut nimic rău.
Într-adevăr, doamnă, nu ai făcut nimic.
Nu ai făcut nimic când mama mi-a fost ucisă ca să-i iei locul.
Şi nu ai făcut nimic când tata m-a exilat.
Nicio regină nu-şi pune regele la îndoială!
Şi eu care credeam că mai mult de atât nu te pot dispreţui.
Călătorie sprâncenată.
Tărâmurile sunt primejdioase.
- Aduc mesaj de la Merlin. - Ce vrea?
Cere să-l însoţiţi pe fiul lui Uther la castelul Camelotului.
Fiul lui Uther?
Asta mi s-a spus să transmit.
Are un fiu.
Eu sunt singura care poate pretinde tronul.
Acesta e jocul lui Merlin, aşa că ne vom juca cu el.
Dacă tu ai fost responsabil de naşterea mea,
merit să ştiu mai multe despre cine eşti.
Nu mai întreba despre mine şi gândeşte-te la cine eşti tu.
Eşti cu adevărat un vrăjitor?
Pot face lucruri pe care alţii le cred imposibile.
E un farmec?
Atunci arată-mi. Dovedeşte-mi.
Mă duci cu zăhărelul şi nu-mi spui nimic!
M-ai întrebat de ce am nevoie de tine.
Am avut o viziune a celor ce urmează să se întâmple.
Ce fel de viziune?
A întunecimii sufletului omenesc.
Nu voi mai lăsa niciodată să se întâmple asta.
Ai văzut lucrurile astea înainte de naşterea mea?
Trecutul nu contează.
Descoperă cine eşti în prezent şi-ai putea stăpâni viitorul.
Doamne sfinte...
- A început deja. - Ce?
Fără un rege pe tron, se va dezlănţui masacrul.
Ce faci?
Oricine ar fi, merită o înmormântare creştinească.
Sufletele lor nu mai pot fi salvate.
Arthur, spune-i.
Dacă rămânem aici, suntem o ţintă pentru cei care au făcut asta.
Lasă morţii! Cei vii au mai mare nevoie de noi!
Merlin are dreptate. Trebuie să plecăm de aici.
Acum nu-i mai putem ajuta.
Să mergem!
Ne odihnim aici.
- În satul ăsta? Oare e bine? - Vom afla.
Teama se răspândeşte precum ciuma.
Vedeţi-vă de drum.
Mergem către coastă. Căutăm adăpost peste noapte.
- Nu-l veţi găsi aici. - Nici pentru un vechi prieten?
- Merlin! Tu eşti? - Aşa mai vii de acasă.
A trecut prea mult timp.
Cei ca el vor fi măcelăriţi dacă nu-ţi împlineşti destinul.
Ce-ai fi făcut de n-aş fi venit cu tine?
Un străin mi-a spus că eşti viitorul rege.
Poate va trece o noapte, poate va trece un an,
dar, până la urmă, eşti prea curios să nu vii.
Crezi că mă cunoşti aşa de bine?
Veghez asupra ta de când erai copil.
Povesteşte-mi despre naşterea mea.
Tatăl tău, Uther, o dorea pe o femeie, Igraine,
soţia unui nobil rival, ducele de Cornwall.
Incapabil să-l înfrângă prin luptă,
Uther a schimbat tactica şi m-a chemat pe mine.
Pentru ce?
Ca să-i dau înfăţişarea lui Cornwall,
pentru a o avea pe Igraine preţ de o noapte.
Adică am venit pe lume prin farmece şi siluire?
În acea noapte ai fost conceput.
Merlin, spune-mi adevărul,
nu o poveste prin care vrei să mă faci să cred în magie.
Nu-mi pasă de ce crezi sau nu.
Dar m-am lepădat de practicile astea cu mult timp în urmă.
De ce?
- Pentru că mă costau scump. - Cum adică?
Vrei să-ţi spun sau nu?
- Deci Uther m-a lăsat în grija ta. - Tu ai fost răsplata mea.
De ce ai luat un copil în chip de plată?
Tărâmul ăsta are nevoie de un conducător ca nimeni altul.
Ca fiu al lui Uther şi ucenic al lui Ector,
tu poţi fi acela.
Ştiu că ai multe întrebări,
dar voi fi alături de tine şi vom găsi împreună răspunsurile.
Vom clădi un regat al speranţei şi al onoarei,
unde teama va fi stârpită,
unde vor veni oameni de pretutindeni, căutând îndrumarea noastră luminată.
Mâine mergem la vechiul lăcaş al regilor.
Poţi fi cel mai glorios rege din cel mai măreţ regat.
Crede-mă, Arthur.
Arthur!
Un soldat al regelui Lot.
Astea-s culorile lui Lot.
Nici n-ai urcat pe tron şi ai pornit un război!
Să urcăm iar pe cai!
Dacă vom fi tot aici, când îl vor găsi,
nu vei mai apuca să ajungi rege.
Camelot.
- E o ruină. - Romanii l-au construit.
Aici vom zămisli viitorul.
E bine poziţionat, are fortificaţii puternice.
Nimeni nu se va aştepta la asta.
Credeam că vorbeşti despre altceva!
Credeam că vom găsi armate, arme şi slujitori!
Şi femei.
Nu cred că-i doar atât. Probabil sunt bogat.
Nu.
De ce nu mi-ai zis asta înainte să fi plecat?
N-ai mai fi venit.
- N-ai zis că va fi aşa. - Nu m-ai întrebat.
Luptăm pentru vieţile noastre, pentru sufletul acestei ţări.
Oamenii ne aşteaptă.
Sala tronului din Camelot.
Cunoaşte-i pe cei care ţi-au jurat credinţă.
Ulfius! Leontes! Brastias! Pelinor!
Tatăl tău a fost un mare conducător. Îţi suntem loiali şi ţie.
Suntem pregătiţi să apărăm Casa Pendragon.
Nu l-am cunoscut pe Uther.
Dar dacă inspira atâta loialitate, mă plec umil în faţa voastră
şi voi face totul pentru a vă da motive de credinţă.
Suntem slujitorii tăi.
Aceştia îţi sunt aliaţii. Inamicii sunt mult mai numeroşi.
Şi pe asta ai uitat să mi-o spui.
Regele Lot din Lothian şi Orkney.
Noul duce de Cornwall, regii din Nantes, Scoţia şi Carados.
- I-am chemat aici. - De ce?
Ca să te recunoască drept moştenitor al lui Uther Pendragon.
- Dacă n-o vor face? - Trebuie s-o facă.
Acestea-s încăperile tale. Ţi-am adus lucrurile tatălui tău.
Ce fel de om era tata?
Neînduplecat.
Atâta tot? Îi rezumi viaţa cu un cuvânt?
- E tot ce trebuie să ştii. - Ba nu! Vreau să aflu tot.
Ce mânca, ce bea, cum păşea.
Pe cine iubea, ce-l făcea să râdă sau să plângă.
Şi tu-mi spui doar un cuvânt.
Oricine îţi poate povesti despre caracterul lui.
Ţi-am spus trăsătura lui esenţială, pe care trebuie s-o înveţi de la el.
O putere neînduplecată.
De acum încolo, toţi vor încerca să ia ce ai.
Trebuie să fii sigur de ce vrei.
- Şi dacă nu sunt? - Trebuie să fii.
- Dacă greşesc? - N-ai voie s-o faci.
Încă un lucru.
Uther a avut şi-o fiică. E sora ta vitregă.
Instalează un copil pe tronul acela din ruine
şi se aşteaptă ca regatul să îngenuncheze în faţa lui?
Cred că vrăjitorul şi-a pierdut minţile.
Nu, e isteţ.
Odată, aici sălăşluia puterea. El crede că o poate reface.
- Eşti bine? - Jocurile astea mă extenuează.
Vom pleca degrabă.
Dacă pretendentul poartă straiele tatălui meu,
îi voi zmulge ochii din cap.
Porniţi!
E sora ta?
Nu.
E fiul lui Uther. Am dovada.
Tata n-a avut niciun fiu legitim. Aş fi ştiut.
Şi mie mi s-a părut ciudat. Dar când Merlin...
Şi vorbeşte. E chipeş şi vorbeşte. Dar nu e moştenitorul tronului.
Putem să lucrăm împreună pentru a cinsti amintirea tatei...
Nu-l cunoşti pe tatăl meu.
Priviţi-l. Nici măcar nu e convingător.
N-ai sânge de rege, ci de plebeian.
- Cât ţi-a promis vrăjitorul? - Nimic.
- De ce-mi faci asta? - O fac în numele ţării.
E dreptul meu din naştere.
Oare? S-o întrebăm pe mama lui, regina Igraine.
Ai fost stearpă.
- N-am spus nimănui despre el. - E bastardul altui bărbat!
Nu al tatălui meu. Aş fi ştiut.
Totuşi, nu ţi-ai dat seama.
Ăsta e băiatul pe care l-am luat de la sânul tău când s-a născut?
Da, cred că el este.
E fiul lui Uther. Băiatul meu.
Nu. Blestemăţie!
Crezi că s-a terminat?
Merlin mi-a zis că Uther s-a preschimbat,
luând înfăţişarea soţului tău, ducele de Cornwall.
Nu e cu putinţă.
Nu. Dar cred c-aşa a fost.
A fost o clipă când, privindu-l, am văzut faţa altui bărbat.
L-am văzut pe Uther.
Nu înţeleg. Cum de-ai ajuns soaţa lui Uther?
În noaptea cât a stat cu mine, ducele a fost ucis de soldaţii lui.
Învingătorul poate lua soţia celui înfrânt şi ucis.
Am avut noroc să-mi păstrez viaţa.
Dar mă purtai în pântec. Ai renunţat la mine.
Merlin mi te-a zmuls din braţe.
Nu te-ai gândit deloc la mine?
Mă trezeam cu gândul la tine. Speram că te voi vedea...
Mi s-a interzis să te caut. Îmi pare rău...
- Arthur. Eşti bine? - Da.
- Cum a fost? Cum a mers? - Bine.
Atâta tot? Hai să explorăm împrejurimile.
Să vedem ce-i sus. Haide.
Priveşte.
Magnus al V-lea a construit fortul în al şaselea an
al domniei împăratului Valentinian al II-lea.
Cel care a început nu şi-a terminat treaba.
N-ar mai spune asta de-ar vedea în ce hal e acum.
- Gândeşte-te cum era pe atunci. - Sau ce poate fi din nou.
- Ne-ai urmărit? - Aşa mi-a cerut Merlin.
Trebuie să te apăr.
- Sau să mă împiedici să plec? - Puţin din amândouă.
Dacă aş fugi?
De ce ai face-o? Aici ai de toate.
Atâta potenţial...
- Parcă-l aud pe Merlin. - Cred în ceea ce face.
În motivul pentru care te-a adus aici.
Deci l-ai urmat orbeşte deşi încă nu mă cunoscuseşi.
Nu, nu orbeşte.
Unii dintre noi credeau deja că nu-i de ajuns doar să luptăm.
Ne trebuie şi-o cauză.
Merlin ne-a spus ce-am putea clădi aici
cu tine şi cu stirpea ta la domnie.
Cum o voi face atât de repede?
- Ascultă-ţi instinctele. - Nu-s instincte de rege.
Dacă ar fi şi tu n-o ştii încă?
Cine este?
Ce faci?
- Cine-i? - Nu ştiu!
Arthur! Vino să vezi.
Toţi vin la tine.
Ţine-mă, Doamne...
Ce facem acum?
Nu le arăta teamă. Fii cutezător când le vorbeşti.
Răspunde-le în calitate de rege al lor.
Să fiu fără grijă, nu?
Zici c-ai văzut... Chiar voi fi rege.
Totul va fi bine. Aşa e scris.
- Nu. - Nu?
Dacă mori, viziunile se vor schimba. Soarta e înşelătoare.
Destinul trebuie cucerit.
Din clipa asta, nimic nu va mai fi la fel, Arthur.
Pleacă acum, salvează-ţi viaţa.
Dacă rămâi, vei pierde totul.
Eşti depăşit în număr.
Nu fi marioneta vrăjitorului. Du-te acasă.
Vorbeşte, pui de lele!
Te afli în sala tronului meu! Îmi vei vorbi cu respect!
Sunt moştenitorul legitim al lui Uther.
Îmi vei jura credinţă sau vei suporta consecinţele.
Bătrân fără minte, ai înţeles?
Îmi pare rău.
Aduceţi-l.
E fiul meu cel mare.
L-ai ucis.
În acea zi, doi călăreţi treceau prin pădure.
Celălalt a văzut totul.
El m-a atacat.
Nu! Mamă!
Asta nu împiedică nimic...
Nu sunt un monstru. Îi dau cinci zile.
Cinci zile să jelească, apoi va pleca.
Dacă nu o faci, măcelul va continua.
Opriţi-l!
Îmi pare rău...
Merlin, ce mi-ai făcut? Lasă-mă!
Ce mi-ai făcut?
Subtitrare de al3x04 şi Felixuca Nifty Team