Traducerea şi adaptarea: Ionuţ666 & Shadow
www.niftyteam.ro; www.titrari.ro
Ascultaţi aici! Biserică degenerată!
V-am dat casa mea, a spus Domnul, şi aţi pângărit-o cu atrocităţi!
Acest papă e un afemeiat abominabil!
Mai e vreo crimă de care să nu fi fost acuzat?
E mai josnic decât bestiile care se târăsc sau târfa roşcată din Babilon!
Florenţa va plăti pentru lăcomie şi cămătărie
când vă va duce spre pierzanie!
Care a fost boala care l-a răpus pe Djem, frate?
- Malarie. - A luat-o din mlaştinile noastre?
- Mă tem că am luat-o şi eu. - Nu, dragostea mea.
Cred că ai inima frântă.
Cred că nu voi mai avea niciodată un prieten ca el.
Mă vei avea întotdeauna pe mine.
Am auzit servitoarele vorbind
că din proprietăţile lui s-a plătit zestrea mea.
Cred că ştii prea bine, dragostea mea, că tatăl nostru are suficiente resurse.
Dar... dacă e adevărat, Cesare, nu m-aş putea căsători cu Giovanni Sforza,
oricât de chipeş ar fi.
- Cine ţi-a spus că e chipeş? - Atunci e urât?
Ce soartă.
Nu e urât.
Are trăsăturile şi prestanţa nobiliară a familiei Sforza.
Armatele şi castelele familiei.
Toate acele lucruri pe care toţi
le-am putea câştiga şi care l-ar ajuta pe dragul nostru tată.
Înveţi repede, Lucrezia.
Nu îndeajuns de repede.
Spune-mi din nou din ce cauză a murit dragul de Djem.
Febra mlaştinilor.
Un ţânţar... mi-a omorât maurul.
Nu m-ai minţi, frate?
Cred că ar trebui să dormi, dragostea mea.
Poate că un ţânţar m-a muşcat.
Nu te nelinişti, Sfinţia ta. Îmi cunosc fiica.
- Sufletul ei e mai bolnav decât trupul. - Aşa e?
Schimbările care se produc o copleşesc. Se va mărita curând.
Şi-a pierdut maurul.
Tatăl ei comunică numai cu Dumnezeu sau cu frumoasa Farnese.
- Tonul este inadecvat, doamnă. - Atunci iartă-mă.
Dar fii sigur cÄƒ o voi aduce Ã®n stare perfectÄƒ de sÄƒnÄƒtate
ÅŸi amÃ¢ndoi vom avea plÄƒcerea de a o vedea pÄƒÅŸind pÃ¢nÄƒ la altarul Sf. Petru.
Mă tem că nu se va întâmpla.
Nu te nelinişti, dragostea mea.
- O voi îngriji cum se cuvine. Îţi promit. - Nu, nu m-ai înţeles.
Oare?
- Nu vom avea amândoi acea plăcere. - De ce nu?
Descendenţa familiei Sforza e de viţă nobilă.
Au cerut să nu fie... sămânţă de scandal.
- Vrei să spui... - Vreau să spun că nu poţi participa.
- Din cauza... - Din cauza trecutului tău!
Dumnezeule!
Dacă toată Roma ştie!
- Nu face asta. - Ascultă, eu...
Nu face asta, Rodrigo!
Un mariaj ca acesta cu participarea familiilor regale ale lumii creştine...
E unica mea fiică!
Pentru o femeie care se zvoneşte că a fost curtezană...
Îmi frângi inima!
- E imposibil. - Vrei să i-o frângi şi pe a ei?
- O să mă revanşez faţă de tine. - Cum?
Ce e el, Micheletto? Benedictin sau franciscan?
Aparţine ordinul dominican, Eminenţă.
- Atunci unde e castronul pentru pomană? - Încă nu a găsit unul.
Dar îl va găsi.
Având castronul pentru pomană, va putea intra în Florenţa.
Va trimite rapoarte... Ce aude şi ce vede.
Atunci fără crime?
Vestea aventurii tale nefericite din Napoli a ajuns la urechile tuturor.
Momentan trebuie să ne mulţumim doar cu informaţii...
Despre întâlnirile lui Della Rovere, unde călătoreşte.
- În plus, călugării nu ucid. - Nu.
Cer pomană şi se roagă, Eminenţă.
Are şi un nume călugărul acesta?
Giancarlo, la dispoziţia ta, Eminenţă.
Cicatricile te trădează. Nu te lăsa descoperit.
- Eşti palidă, frumoasă Lucrezia. - Da, am fost bolnavă.
Prietenul meu maur îmi apare în vise.
Nu te mai gândi atât de mult la Djem, draga mea.
Are un secret pe care nu-l poate spune.
Frumoasele lui buze se deschid, dar nu iese niciun sunet.
În visele tale?
Trebuie să sărut buzele lui pentru a le alina.
Draga mea.
E permis, domnişoară Giulia, să săruţi un maur mort în vis?
Toate lucrurile ne sunt permise în vise.
Uită-te în oglindă, Lucrezia.
Tu însăşi eşti un vis pentru oricine.
Aş putea fi fericită în rochia asta. Dar îmi vor trebui lecţii în ale sărutului.
Curând va trebui să-l sărut pe lordul Sforza.
Contractul zestrei a fost încheiat.
Iar Pesaro aduce cu el 5.000 de cai şi de două ori mai mulţi soldaţi.
O contribuţie valoroasă pentru armatele papale.
Îndeajuns pentru a împiedica orice...
alianţe ticăloase de duci insolenţi pe care Della Rovere îi poate aduna.
Posibil.
Mă întreb... Ar îndrăzni să atace Franţa?
Sfinţia ta?
Regele spaniol ne-a cerut binecuvântarea pentru cucerirea acestui nou continent.
Poate că e timpul pentru noi să ne întărim legăturile
cu ţara strămoşilor noştri.
Primul e sărutul pur, plin de promisiuni, ca acesta.
E uşor.
Apoi e sărutul plăcerii care începe să promită.
Le cunoşti pe toate?
Pe toate. Sunt mult mai multe.
Orice femeie trebuie să le ştie.
Arată-mi.
Mama l-a sărutat pe tata aşa?
Te-ai supăra dacă a făcut-o.
Iar tu l-ai sărutat ca acum?
Hai să-ţi ajustăm rochia.
Iar rochia ta, domnişoară Giulia,
ce culoare ai ales să fie?
M-am gândit la o rochie de culoarea caisei.
Rochia favorită a mamei mele e de culoarea caisei.
Trebuie să ai grijă să nu o eclipsezi.
Mă tem că nu se poate întâmpla.
Ce vrei să spui? Ai avertizat-o deja?
Nu ai auzit?
Încă un secret.
- M-am săturat de secrete. - Nu e niciun secret.
Atunci spune-mi. Ce nu am auzit?
Mama ta... Nu vine la nunta ta.
E o prostie, Giulia Farnese. Sigur că vine.
Mă tem că tatăl tău a hotărât altceva.
Tatăl... Tatăl meu niciodată...
- Mă tem că... - Trebuie să vorbesc cu el.
- Tată! - Suntem aici, Lucrezia.
Ai venit să ne arăţi rochia?
E mult mai frumoasă decât mi-am putut imagina!
Tu eşti papa Romei.
Dar cu siguranţa nici papa de la Roma
nu-i poate interzice mamei să vină la nunta mea?
Doamne.
Mă mărit bucuroasă cu cine alegi, fac ceea ce-mi cere politica ta.
Familia Borgia se va uni cu Sforza, dar oricât de nobilă e descendenţa lor,
nu-i pot interzice mamei să vină la nuntă.
Nu, dar acestea sunt nişte probleme care te depăşesc, draga mea fiică.
Dar le învăţ, Sfinţia ta!
Ea a fost odată o curtezană, iar tu eşti papa Romei.
Dar ai iubit-o odinioară. La fel ca mine acum.
Iar mama mea va fi prezentă la nunta mea.
Haide, surioară. Să vorbim în altă parte.
Te rog, Sfinţia ta! Am nevoie de amândoi!
De mama şi tatăl meu!
Pomană pentru numele lui Dumnezeu.
Niciodată nu a fost o femeie mai distrusă decât mine
într-un asemenea mariaj cu un asemenea soţ.
Penelope, draga mea.
Îţi urez multă sănătate.
Cum sunt oamenii buni de la ţară?
Se pare că fac mai puţine lucruri josnice decât cei de la oraş.
Ce alegeţi, domnul meu, comedie sau tragedie?
E nunta surorii mele. Vreau să o văd zâmbind.
Poate că una dintre comedii, Terentiu sau Plaut?
Care e diferenţa dintre ele?
Comediile lui Terentiu au rafinament. - Rafinament.
- Rafinamentul e bun. - Da.
Cele ale lui Plaut sunt cunoscute pentru vulgaritatea lor.
Vulgaritatea e şi mai bună.
A scris despre codoaşe, proxeneţi şi curtezane.
Tot sunt mai bune.
- Cine e?! - Ea e...
- Dacă îi ştiu numele? - Măcar îi ştii numele?
Nu.
Bogăţia Florenţei mă uimeşte, Don de Medici.
Băncile.
Cei din familia Medici sunt bancherii lumii.
Pentru Vaticanul însuşi.
- Savanarola o numeşte cămătărie. - Iar tu cum o numeşti?
Dobândă.
Poate că se înşeală cu băncile Medici,
dar are dreptate în legătură cu papa Borgia.
Măreţul nume al lui Alexandru este renumele oraşului Napoli.
Ştie că Franţa vrea să-l revendice, Ştie că Spania vrea să-l revendice.
O va îndârji pe una împotriva celeilalte ca un păianjen cu două muşte.
Iar tu... Care e câştigul tău?
Nu am niciun câştig.
Dar, dacă sunt forţat să aleg, mă voi duce în Franţa
şi îi voi cere regelui francez să invadeze frumoasa noastră Italie.
Italia? Există o asemenea ţară?
Este un teritoriu, dle Machiavelli,
format din mai multe principate... principatul Milanului,
republica frumoasei voastre Florenţa,
principatele Romei, statele papale...
Iar la sud, Napoli.
Borgia şi-a promis fiica spre căsătorie unui Sforza.
Îşi vă căsători fiul cu o spanioloaică sau veneţiană,
fiul mai tânăr cu o florentină sau napolitană.
Va ţese o plasă în jurul Italiei care s-ar putea să nu mai existe.
Va înghiţi Florenţa voastră, Veneţia, Milanul,
iar Italia va exista atunci, seniorul meu, sub conducerea sa.
Cuvinte profetice.
- Eşti cumva... vărul lui Savonarola? - Nu. Dar mă voi întâlni cu el.
L-am văzut predicând.
Poţi să-mi explici, cardinale,
de ce regele Franţei ar strânge o armată şi şi-ar invada vecinii?
Pentru că vrea Napoli.
Aşa că tu dai Napoli Franţei, iar Franţa îţi dă ţie...
Roma?
Nu vreau Roma.
Vreau doar să restabilesc gloria Sfintei Biserici.
- Ca papă? - Ca umilul ei servitor.
Într-adevăr.
Şi... ce vrei de la Florenţa?
Nimic.
Atunci nu te vom taxa.
Nu m-aţi înţeles. Cer ca Florenţa să nu facă nimic.
Lăsăm acei barbari francezi să mărşăluiască prin principatele noastre şi noi să nu...
Nimic.
E o problemă diferită. Care te va costa ceva.
Avem un oaspete?
Unul care a auzit strigătul tău de ajutor.
Unul care te-a iubit când erai mai tânără.
Unul care s-a dat la o parte când i s-a cerut.
Dumnezeule!
Theo!
- Şi ai venit... - Nu ca amant, Doamne fereşte.
Ca odinioară soţ, ca prieten, dacă e nevoie.
- Câţi ani au trecut? - Să nu vorbim de ani.
Papa mi-a interzis să merg la nunta fiicei mele, Theo.
Aşa cum mi-a interzis şi mie să mai fac parte din viaţa ta.
Dar dragostea noastră era terminată.
Dragostea mamei pentru fiica ei nu moare niciodată.
Dacă pot să-ţi ofer alinare în orice fel...
Totuşi îi va permite domnişoarei Fernese să fie acolo...
Lângă el, în faţa tuturor.
Un papă poate să-şi facă amanta publică?
- Acest papă poate şi o va face. - Ea e de viţă nobilă, iar tu nu eşti.
Nobilimea are propriile legi, propriile reguli, iar noi...
suntem oameni de rând, draga mea.
Şi am avut plăceri comune, nu-i aşa?
Rămâi şi cinează cu mine, Theo.
Povesteşte-mi cum a fost viaţa ta.
În momente ca acestea am nevoie de prieteni de nădejde.
- Regele Ferrante din Napoli? - E prea bătrân pentru a participa.
Fiului său, Alfonso?
Trebuie să-i oferim un loc de onoare.
Între familia Salviatis şi Colonnas, poate?
Şi să-şi taie gâturile?
Un deznodământ cu siguranţă foarte râvnit.
Dar nu în catedrală Sf. Petru, şi nu la nunta fiicei noastre.
- Unde stă dogele Veneţiei? - Lângă ambasadorul florentin, Machiavelli.
- Să comploteze împotriva noastră? - Deja o fac, tată.
Nu...
Veneţia va sta lângă...
ambasadorul spaniol.
Florenţa lângă ambasadorul Sfântului Imperiu Roman.
O alegere înţeleaptă, într-adevăr.
- Dar mai e o încă o persoană, tată. - Da?
- Ia-o de la capăt. - Mama mea.
Aşadar, în faţă... familia Sforza.
În spatele lor, Alfonso din Napoli şo Sancia din Napoli.
O să-mi lipsească mult compania ta, Vanozza.
- Eminenţa voastră. - Pentru tine sunt eminent?
Soţul mamei mele.
- Ar trebui... - Sună ca o ghicitoare.
Dacă soţul mamei mele nu este tatăl meu, atunci cine e?
- Îmi cer scuze, ce ar trebui să faci? - Să mă retrag.
Înapoi la ferma pe care ţi-a cumpărat-o papa?
Dar nu era papă pe atunci, nu-i aşa?
Nu, nu, stai jos.
- Suntem toţi prieteni. - Aşa sper.
Dacă nu, chiar rude.
Când mă gândesc că ai fi putut fi tatăl meu...
Cred că nu.
Aş fi fost diferit, mamă?
Mai liniştit?
Poate, să îndrăznesc sa zic, fericit?
- Ai păstori pe dealuri, Theo? - Desigur... Eminenţă.
Cântă la nai, ca în "Georgicele" lui Virgil?
Se îndrăgostesc de păstoriţe?
Dorm în codrul liber... Vara se pârjolesc, iarna îngheaţă...
Nu duc o viaţă de invidiat.
Et in Arcadia ego.
Trebuie să-mi traduceţi, Eminenţă. Sunt un simplu fermier.
Şi-n Paradis există moarte.
Cesare...
Eu un simplu citat, mamă, din marele poet Virgil.
Că veni vorba de Paradis... ce face micuţa noastră logodită?
E mai bine. Doarme buştean.
Atunci s-o lăsăm să se odihnească.
Tu, Theo, trebuie să-mi vorbeşti despre oi. Sau capre...
Părinte Savonarola.
Cine mă deranjează dimineaţa?
Sunt cardinalul Giuliano Della Rovere, frate.
Am auzit de tine.
În haznaua aceea care se numeşte Roma.
N-a fost întotdeauna aşa.
Odinioară a fost curată şi poate fi din nou aşa.
Tu... Vorbeşti despre puritate.
Vino la lumină.
Simt ceva din partea ta.
Am avut o viziune, cardinale, a unei mari armate din nord,
cu tunuri de care nici n-am auzit, scuipând foc şi distrugând totul.
Femeile erau moarte în pat.
Pruncii le erau răpiţi de la sân şi izbiţi de zidurile cetăţii.
Armata asta...
va mărşălui înspre sud asemeni hoardelor păgâne înspre Roma,
invitate de un cleric îmbrăcat în roşu.
Tu eşti acela, cardinale Della Rovere?
În această viziune a dv., papa a fost destituit?
Văd castele în flăcări...
Văd sângele şiroind pe străzile din oraşe...
Văd trupul umflat al acestui papă Borgia,
ponegrit de sifilis, mort în Piaţa Sf. Petru.
Nimeni nu-ndrăzneşte să se apropie de el.
Tu vei fi acela, cardinale, care va aduce această apocalipsă?
Tu eşti preotul îmbrăcat în roşu?
Am înţeles că alteţele regale spaniole
doresc să-l examinăm pe acest sălbatic?
Da, Sfinţia Voastră.
A fost adus de Cristofor Columb de pe noul continent?
Da, Sfinţia Voastră.
Am auzit zvonuri despre oraşe doar din aur.
Despre râuri care curg peste aşternuturi din pietre preţioase.
Sălbaticul aceste ne poate spune despre aşa ceva?
Nu ne pasă de aur sau argint, cardinale Sforza.
Gândurile noastre se îndreaptă către sufletele barbarilor de acolo.
Către izbăvirea lor.
Aşa e, Sfinţia Voastră.
Aici avem un exemplu cum iubirea faţă de singurul Dumnezeu adevărat
poate pătrunde şi-n inima cea mai barbară.
Arată-ne!
Vorbeşte!
Cred într-Unul Dumnezeu...
Din ce Eden ai fost smuls?
Eden.
A fost un Paradis, Eminenţa Voastră.
A fost?
Regina Isabella solicită ca papa să binecuvânteze cuceririle din America.
Îi va îndrepta pe aceşti sălbatici înspre unicul Dumnezeu.
În schimbul a ce?
Fernando şi Isabella de Spania vă vor sprijini scaunul papal.
Sprijin fără rezerve şi fără echivoc?
Desigur.
Cum rămâne cu Napoli?
Maiestăţile lor catolice se aşteaptă ca Roma
să le sprijine pretenţiile seculare în această privinţă.
Dumnezeul meu...
Nu pot dezlănţui un asemenea haos pe pământurile mele...
fără un semn.
Ajută-mă, Doamne.
Aveţi permisiunea, părinte, să ascultaţi confesiunea unui păcătos?
În numele Tatălui, al Fiului şi-al Sfântului Spirit.
Am păcătuit... cu gândul, părinte...
Acum am de gând să păcătuiesc cu fapta.
- Spune-mi. - Eu...
Poate cineva păcătui pentru binele suprem?
Nu înţeleg...
Poate cineva vărsa sânge pentru a scăpa lumea de un rău şi mai mare?
Trebuie să-mi spui despre ce e vorba, fiule.
Sunt pe cale să convoc o armată să mărşăluiască înspre sud.
O armată ce va dezlănţui haosul războiului pe preafrumoasele noastre pământuri.
Vorbeşti de... o invazie?
Eşti un duhovnic, părinte, sau un inchizitor?
Sunt un simplu preot, dle cardinal.
Cum de ştii că sunt cardinal?
Din ce ordin faci parte?
Sunt un călugăr cerşetor din ordinul Sf. Benedict.
Tu... eşti un spion Borgia.
Dumnezeule...
Ale tale buze sunt mai dulci decât ale nevestei.
Trebuie ca şi buzele nevestei să fie dulci, nu?
Mai degrabă beau apă murdară decât s-o sărut.
Mi-aţi promis ceva vulgar.
E Plaut, stăpâne. Mai mult desfrâu n-o să găsiţi.
Aveţi nevoie de lecţii de desfrâu?
Să înlocuim "buze" cu "sâni".
- Sâni? - Da.
"Ai tăi sâni sunt mai dulci decât ai nevestei."
Dumnezeule, ai tăi sâni sunt mai dulci decât ai nevestei.
Deja e mult mai bine.
Acum să vedem sânii... mai înainte menţionaţi.
Dumnezeule, ai tăi sâni sunt mai dulci decât ai nevestei.
- Cu toţii trebuie să ne căsătorim? - Cine ştie...
Într-o bună zi, nu prea îndepărtată, până şi tu te vei căsători...
La ce te ajută o căsătorie, tată?
Stai să-ţi explic, micuţule.
Italia...
E ca o mare cizmă divizată în mai multe regate.
La nord, avem Ducatul Milano, condus de Ludovico Sforza.
Înspre est, avem Republica Veneţia.
Înaintăm înspre sud, avem Republica Florenţa, condusă de...
Familia Medici?
Da. Apoi de la nord înspre est avem Republica Romană,
condusă să marile familii romane.
Într-una dintre ele va intra şi sora ta, prin căsătorie.
- Giovanni Sforza? - Da.
Are acelaşi nume ca Ducele de Milano.
Sunt veri şi au interese similare.
Aici e micuţul oraş Roma, înconjurat de statele papale.
Chiar dacă e mic, puterea lui e mare.
Ştii de ce?
Toţi regii vor să fie încoronaţi de papă.
Aici, în sud, e marele Regat Napoli.
Aproape jumătate din cizmă.
Atât Franţa cât şi Spania revendică de ani buni Regatul Napoli.
Regatul Napoli vrea să-şi declare independenţa...
Aşa că...
Papa trebuie să decidă toate aceste revendicări.
- E o mare responsabilitate. - Ştiu şi eu.
Câteodată nici nu pot dormi noaptea.
O să mă căsătoresc cu cine vrei, dacă te ajută să dormi.
Băiatul meu...
Ce flăcău de ispravă eşti...
Onorabile Giovanni Sforza, vă întâmpinăm cu cinste în Roma.
Armatele noastre sunt ale dvs.
Ospitalitatea noastră e a dvs.
În curând, şi sora noastră va fi a domniei tale.
Armatele Sforza sunt la dispoziţia dvs.
Fie că uniunea dintre cele două familii să fie fructuoasă.
Te rog, Doamne...
Vrednice domn,
sunteţi de acord s-o luaţi pe strălucitoarea Lucrezia Borgia,
aici prezentă, pentru a vă fi supusă soţie?
Da.
Strălucitoare doamnă,
eşti de acord să-l iei pe nobilul lord, Giovanni Sforza,
aici prezent, spre a-ţi fi un soţ supus?
Da.
Pune-ţi cele mai frumoase podoabe, mamă. Îmbracă cea mai frumoasă rochie.
- Vii cu mine. - Unde?
Papa ţi-a interzis prezenţa la nunta fiicei tale.
N-a spus ce poţi face după nuntă.
Mi-ar face plăcere să-ţi aud vocea, domnul meu.
Vocea?
Da. Singurul cuvânt pe care l-am auzit a fost "da".
Mai ştiu şi alte cuvinte.
Ai auzit de cuvântul "iubire"?
"Iubire"... Am auzit şi de ăsta...
Eşti tristă, iubirea mea?
Îmi amintesc, Sfinţia Voastră, de propria-mi nuntă.
Rezultatul acestei ceremonii... va fi mult mai fericit.
Cu siguranţă...
Sper din toată inima.
Mamă, îmi acorzi plăcerea...
Mă însoţeşti pe mine şi pe noii căsătoriţi la un passamezzo?
- Nu, Cesare, cred că... - Mi-e teamă că trebuie să insist.
Bănuiesc că şi Sfinţia Sa, papa, insistă şi el.
Gândeşte-te la Lucrezia, Sfinţia Ta. La fericirea ei.
Cu plăcere...
- Lord Sforza. - Dle cardinal...
Mama sfioasei tale mirese, Donna Vanozza Cattaneo.
- Cum îţi place noul soţ? - Are un vocabular limitat.
Familia Sforza nu e cunoscută pentru abilităţile conversaţionale.
Poate-l învăţ eu câteva cuvinte noi.
Cum ar fi "tendresse", "amore".
- "Sprezzatura." - Sprezzatura?
Ăsta-i un cuvânt greu.
Am auzit că înseamnă "etalare de graţie fără efort".
Nu văd nicio dovadă de "sprezzatura".
Poate o să mă mulţumesc cu bunătatea.
- Mă înşeală cumva ochii? - Pot ochii înşela?
Poate că nu.
Inima te poate înşela, cuvintele te pot înşela.
Putem avea încredere în ceea ce vedem.
Eşti cardinal, nu-i aşa?
- Cardinalul Cesare Borgia. - Eu sunt Ursula Bonadeo.
- Eşti căsătorită? - Da.
- E binecuvântat cu "sprezzatura"? - Sprezzatura?
Din păcate, nu.
E puternic ca un bou. Din păcate, şi graţia unui bou.
- Cu toate astea, eşti legată de el. - Poate mă scapă cineva...
Dacă n-ai fi fost aici, mamă, viitorul meu ar fi fost mereu întunecat.
Te căsătoreşti fiind binecuvântată cu mult mai multe decât am fost eu.
De-ar fi să devin femeie cu doar jumătate din graţia şi frumuseţea ta...
...chiar şi aşa, aş fi mândră şi fericită.
Ai adus o curvă la nunta surorii tale?
Pardon?
Poate-ar trebui să reformulez.
Ai adus o curtezană spaniolă la nunta surorii tale?
Există răspuns la o asemenea insultă, însă nu aici e locul potrivit.
Poate, altundeva?
Mi-e teamă că poţi fi sigur de lucrul ăsta.
Şi mai cred că ar trebui să ne părăseşti. Acum!
Cu plăcere.
Aerul de aici e infect. Nesănătos...
Mai rău decât la un bordel.
Doamna mea...
Scapă-mă!
Ai tăi sâni sunt mai dulci decât ai nevestei.
Mai spune-mi, dragul meu...
Trebuie ca şi sânii soaţei să fie dulci, nu?
Mai degrabă sărut o nucă, decât sânii ei.
Nu mai spune?
O să plăteşti cu vârf şi îndesat pentru ce mi-ai făcut!
A trecut de ora ei de culcare.
- Tată, o iubeşti pe mama? - O iubesc când e departe de mine.
Te duci la culcare? Noapte bună.
Iar când se apropie de tine?
Tânjesc după o moarte în familia asta.
Bravo!
Mai vrem!
Dumnezeule, ai tăi sâni sunt mai dulci decât ai nevestei.
Sunt pregătit de culcare.
- Noapte bună! - Noapte bună.
- Mai doriţi vin? - Te rog.
Soţia ta doarme.
Aşa e.
Ar trebui s-o laşi să se odihnească.
A fost o zi lungă pentru o fată atât de tânără.
E destul timp pentru...
...desfătări.
Aşa e.
- Sper c-aţi dormit bine, doamnă. - Ca un prunc, domnul meu.
Ca un prunc... Nici nu mă-ndoiesc.
- Stăpâne. - Ce fac câinii?
Nerăbdători să vâneze.
Nu-i hrăni. Mâine-i vreau înfometaţi.
Stăpână...
Mulţumesc...
Sticluţa aceea mică.
Cea roşie. Toarn-o în apă.
Îmi catifelează pielea.
- Giulia mi-a spus. - Giulia?
Farnese. O femeie frumoasă din Roma.
Ai auzit de ea?
Mâinile soţului meu... Vor fi catifelate?
Sunt aspre, stăpână. Eu aşa le-am simţit.
Aspre?
- Le-ai simţit? - Când mă bate.
Aspru, stăpână.
Nu vor mai fi bătăi, acum că eu sunt stăpână.
Ţi-ai dorit cuvinte. Am şi aşa ceva...
Cuvinte pentru ce, domnul meu?
Pentru acea nuntă Borgia.
O farsă. O batjocură...
O ruşine.
O umilinţă publică.
Acum suntem căsătoriţi.
Nu!
Traducerea şi adaptarea: Ionuţ666 & Shadow
www.niftyteam.ro; www.titrari.ro