Din episoadele anterioare...
Ce a fost... între noi. N-am mai simţit aşa ceva.
Dar vreau să ştii... Te iubesc.
Leontes o iubeşte pe Guinevere mai mult decât propria-şi viaţă.
O dispută între Arthur şi campionul lui ar putea destrăma regatul.
- Stai prea în singurătate. - De ce te deranjează?
Pentru că uneori văd ce bărbat ai putea fi.
- Urmăreşte să-i ia tronul lui Arthur. - Unde eşti?
Spune-mi ce trebuie să fac.
Ai zis că mi-a fost dat darul cu un scop. Acum ştiu care e.
Chiar crezi că regele nu se va întreba unde sunt?
Ştiu sigur.
- Ce bine e acasă. - Da. Aşa e.
C A M E L O T Sezonul 1 Episodul 8
Traducerea şi adaptarea: al3x04/Shadow
Ce treabă ai cu mine?
Taci, copilă. Acum odihneşte-te.
- Eşti în siguranţă. - În siguranţă?
Bună dimineaţa.
Nu, e prea mult.
Bună dimineaţa.
Da...
Da?
Bună dimineaţa.
- Mulţumesc, Vivian. - S-o trezesc pe Morgan?
Stai jos.
Cât de loială eşti?
- Loială cui? - Lui Morgan.
Şi tuturor celor din clădirea asta.
Am servit acest castel mare parte a vieţii mele.
Morgan îţi cere să-mi asculţi instrucţiunile fără să pui vreo întrebare.
Unde este?
În Camelot.
Ţinutul cade în dezordine. Sunt lucruri pe care trebuie să le rezolve cu fratele ei.
Între timp,
am nevoie de cineva în care sa am încredere.
Ce ai spus... Înainte.
Ai avut dreptate. Aş putea fi mai deschis.
Mi-am pierdut din antrenament.
Te rog. Spune-i cuiva.
Cheamă pe cineva.
Te rog, ajută-mă.
Întoarce-te. Te rog!
Întoarce-te! Te rog întoarce-te!
Noi doi suntem singurele care putem şti despre asta.
Ai jurat că loialitatea ta pentru Morgan este absolută.
Acum dovedeşte.
- Doamna mea. - Bună dimineaţa.
- Leontes.
Lady Igraine.
Bună dimineaţa.
Domniţa mea.
Scuzaţi-mă, domniţă, unde vreţi să punem astea?
În locul obişnuit.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa.
Bună dimineaţa, domniţă.
- Bună dimineaţa. - V-am pus şalul la loc.
Am văzut. Mulţumesc.
- Madam. - Bună dimineaţa.
Da, desigur. Le voi spune oamenilor, Alteţă.
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa, Arthur.
Nu am apucat să-ţi mulţumesc pentru sprijinul din timpul atacului.
- A fost exact ce-mi trebuia. - Nicio problemă.
Bună dimineaţa, Guinevere.
Nu trebuie să faci asta.
- Îmi place s-o fac. - Pot să ajut?
Mulţumesc.
Ce am spus...
- La Pendragon... - Ştiu.
Nu ar fi trebuit s-o zic.
Dar am vorbit serios.
M-ai sărutat.
Pe drumul de întoarcere, după moartea tatălui tău.
Era suferinţa.
Îngropasem totul până la momentul acela.
Îmi pare rău.
Dar nu se va mai întâmpla niciodată.
Ştiu.
Îmi pare rău că ţi-am spus.
Mă bucur că ai făcut-o.
Igraine? Igraine!
- Unde ai fost? - Cum adică?
Am aşteptat.
Desigur. Ce nepoliticos din partea mea! Îmi cer scuze.
Am avut o treabă.
Camelot e în pericol. Numai tu ne poţi salva, Sir Redwald,
puternicul şi viteazul meu cavaler.
Nu te teme, Lady Igraine,
căci sunt campionul tău iar Camelot va fi salvat.
Eu ar trebui să fiu acela. Şi el e orfan.
- Sigur. - Am înfruntat cel mai dur războinic
al duşmanilor noştri şi l-am surclasat.
Pentru tine. Totul pentru tine.
Bine...
Eşti cu adevărat un războinic viteaz. Cum te pot răsplăti?
Acum vom fi căsătoriţi şi vom trăi împreună până la moarte.
Ăsta e sfârşitul.
Îmi plac poveştile cu final fericit. Iar acesta e foarte fericit.
Când voi creşte, chiar ne vom căsători şi vei fi regina mea pe bune.
- Cred că sunt un pic cam mare pentru tine. - Nu mă deranjează. Sunt foarte matur.
Atunci e bine.
Te simţi singură?
- De ce întrebi asta? - Ochii tăi ascund tristeţe astăzi.
Cum pot să mă simt singură când am un prieten ca tine?
Te rog. Spune-mi de ce sunt aici.
Când Morgan s-a întors aici,
când tatăl ei a expulzat-o,
de ce nu i-ai luat apărarea?
De ce nu l-ai convins să-i mai dea o şansă?
Despre asta e vorba? Pedeapsă? Pentru ziua aceea?
Cu toţii suntem victime ale propriilor fapte.
Propriile tale decizii te-au adus aici.
Poate dacă ai mărturisi, ţi-ai găsi alinarea.
Ce să mărturisesc?
Asta rămâne decizia ta.
Dar nu-ţi poţi găsi mântuirea fără ea.
Când mă vor găsi,
când voi fi salvată,
tu vei fi aceea ce va avea nevoie de mântuire.
- Sufletul meu este nepătat. - Da?
Numai una dintre noi a preacurvit şi a făcut copil din flori.
Gărzi!
- Daţi-o de pe mine! - O omor!
Ba nu. Nu mă face să te tai.
Ai avut ocazia, dar n-ai putut profita.
Staţi în afara camerei. Încuiaţi uşa.
Nu vorbiţi cu ea.
Nu o ascultaţi. Nu plecaţi urechea la nicio cerere de-a ei.
Dacă mai provoacă scandal,
poţi folosi forţa, la discreţie.
- Ai întrebări? - Nu.
Bun. Vino cu mine, Vivian.
Ştiu că ai îndoieli, copilă.
Dar Morgan se va întoarce când şi-a terminat treaba
cu întunericul din inima Camelotului.
- Ce întuneric? Ce face? - Ai răbdare, copilă.
Totul va fi pus la locul lui.
- Uite-i că vin. - Îţi spun eu, m-a plăcut.
- A zis că va trece prin vizită! - Şi cine e această domnişoară?
Una dintre dansatoarele de aseară de la Pendragon.
- Brastias s-a îndrăgostit. - Nu m-am îndrăgostit!
- Dar... Am simţit o legătură. - Da, ştim. Se auzea până în curte.
Cineva să schimbe subiectul.
Spune-i despre ce discutam. Şase minţi sunt mai bune decât 2.
Ei bine, 5 minţi plus Brastias.
- Pentru ce? - Pentru ce ne aşteaptă.
Dacă vrem să facem ceva, trebuie să facem ceva care să dureze.
Nu ne ajunge că suntem la conducere. Trebuie să schimbăm mentalitatea oamenilor.
- Şi cum vom face asta? - Prin intermediul oamenilor.
Ei sunt constanta. Ce transmit mai departe copiilor lor despre cum îşi duc traiul.
Camarazi, cu tot respectul, stăm de vorbă sau mergem să vânăm?
Ţine minte, fiecare la timpul lor.
Despre asta s-a plâns şi dansatoarea lui Brastias.
Brastias, Gawain, Ulfius, voi luaţi linia dealurilor. Noi stăm jos.
Fazani, iepuri de câmp, mistreţi, orice găsiţi.
Cine vânează cel mai mult câştigă.
- Iar preiei controlul, Leontes? - Lucrăm în echipă, Gawain.
Nu ne veţi bate! Niciodată nu aţi fost mai buni ca noi.
- Cu tot respectul, Alteţă. - Ne vedem aici, cu prada, la apus.
- Vom vedea care e mai bun. - Mi se pare corect.
Aveam mai multe idei.
Îmi place.
Da.
- Deci, ce ai de gând să faci? - În legătură cu ce?
- Cu Morgan. - De unde ştii că la asta mă gândesc?
Aş putea s-o las să-şi facă trucurile ca aseară.
De unde ştii că a fost un truc?
Se juca cu noi, ne urmărea, să vadă cum vom reacţiona.
- De ce ar face una ca asta? - Pentru coroană.
Orice ar spune ea, tot o mai vrea.
Nu ne va ierta pe niciunul dintre noi de dragul lui Arthur.
Nu crezi că poate devii un pic cam obsedat de ea?
Sau...
- Poate te atrage? - Poftim. M-ai citit ca pe o carte deschisă.
Sunt în limbă după ea.
Uther ar fi zis să mergem acolo cu oamenii noştri, să o scoatem.
Sau să-i comandăm execuţia.
- Pe ce motiv? - Nu am avea nevoie de motive.
Accidentele se mai întâmplă.
Să-ţi elimini adversarii cu prima ocazie primită.
Ăsta era unghiul lui de abordare.
Atunci poate tu eşti mai înţelept decât el.
Sau mai slab.
Dacă are tăria să-şi omoare propriul tată, atunci e capabilă de orice.
Nu văd de ce ar fi adevărat ce spui.
- Era soţul tău. - Da, şi eram conştientă de greşelile lui.
Când s-a întors de la mănăstire, Uther a bătut-o
de faţă cu mine.
Apoi a umilit-o.
A expulzat-o.
Pentru totdeauna.
Deci, prin urmare, patricid.
Soluţia valabilă de când e lumea pentru disputele în familie.
Nu asta vreau să spun.
- Mi-aş fi dorit să fie aici. - Ce vrei să spui?
Aş vrea să vadă şi să înţeleagă ce încercăm noi să facem.
Aşa cum tu ai făcut-o.
Dar tu eşti de un caracter de două ori mai puternic ca al ei.
- Serios? - E păcat, totuşi.
Am înţeles greşit.
M-am gândit că de îndată ce va vedea, va veni la noi.
Aici îi e locul.
Dar aşa a ales ea şi a ales greşit.
Ai adus mâncarea?
- Mâncare? - Nu-i facem o surpriză?
Desigur.
- Am uitat. - Nu-i nimic.
O iau eu şi vin la tine.
A trecut foarte mult timp de când n-am mai făcut asta.
Kay şi cu mine făceam asta mai mereu.
E unul din primele lucruri de care îmi amintesc că le făceam cu tata.
Mă ducea la vânătoare de mistreţi.
- L-ai prins? - M-a condus către animal.
Mi-a spus că atunci aveam să devin bărbat.
Aveam 5 ani pe atunci.
Cred că e în poziţie.
Amândoi am nimerit ţinta. Facem o echipă pe cinste.
- Nu-i rău... - Nu-i rău deloc.
- Frumos lucrat... - Mulţumesc.
Eşti pregătită?
Imediat...
De i-ai fi văzut ochii, Ulfius.
Cât tu ai dormit, iar el s-a abţinut, eu am vorbit cu o zeiţă.
Cine vorbeşte acum, când ar trebui să vâneze?
Ai dreptate, însă a fost minunată...
Normal, Leontes a ales zona cea mai bună, pentru el şi pentru rege.
N-o să prindem prea mult pe-aici.
Poate dacă n-am mai vorbi atât de mult, am avea mai mult noroc.
Stai aşa! Uite!
Ce frumuseţe.
Nu pricep. S-a-ntâmplat ceva?
- Redwald, trebuie să vorbim. - Am greşit ceva?
Am înţeles că n-ai onomastică.
- Nu... - Nu-i bine deloc.
Toată lumea ar trebui să aibă o zi de naştere.
- Îmi pare rău. - Am discutat cu Igraine,
şi am căzut de acord că asta e singura soluţie...
Azi e ziua ta de naştere.
Şi ăstea... sunt cadourile tale.
De-acum, eşti în mod oficial, omul regelui.
Era să uit...
Sunt minunate.
Regele...
campionul sau, mama lui.
- Tu eşti... - Da.
- Spune-mi povestea. - Din nou?
Eşti sigur?
- E o poveste bună. - Chiar e bună.
Odată ca niciodată, pe un tărâm în care soarele strălucea tot anul,
era un loc numit Camelot.
Acolo, un tânăr rege
şi nobilul său campion, împreună cu ostaşii lor,
au luptat pentru libertatea propriilor oameni.
Iar în acel loc, fiecărui orfan îi era oferit un adăpost.
Un băiat pe nume... Cum îl chema?
- Redwald! - Da, Redwald.
...şi-a găsit o familie, iar cu timpul a devenit
cel mai de temut luptător al regelui său.
Vezi tu, oricui i se acordă o şansă, indiferent cine era.
La Camelot era loc pentru toată lumea.
Ştiu că mă auzi.
Ţi-au spus de ce sunt aici?
Tocmai plecasem de la castel,
iar ei m-au răpit şi mă ţin captivă aici.
Iar acum, tu îi ajuţi.
Sunt mama regelui!
Înţelegi ce se va întâmpla când va afla ce mi-ai făcut?
Păstrează-ţi forţele...
Fii serios! E imposibil să fi împuşcat aşa ceva!
- Se pare că noi am câştigat, băiete. - Nu, aţi avut noroc, atâta tot!
Poţi să crezi ce vrei... Alteţa Voastră.
- Kay, asta-i pentru tine. - Bun.
Bun, trebuie să fim mai mult decât luptători.
Trebuie să atragem fiecare târg de partea noastră.
Să-i implicăm, cumva, în felul în care conducem.
Vorbeşti despre un fel de senat, aşa cum au avut romanii?
Nu ştiu... Cred că da...
Cum ar fi dacă fiecare sat ne-ar trimite câte-un campion...
Cineva ales de ei? Cineva care să-i reprezinte.
Da, însă, în cele din urmă, ţi-ar fi loiali ţie.
Un sfat al campionilor. Îmi place...
Atâta timp cât sunt vânători mai buni decât voi trei.
Nu sunt obosit.
Băieţii... au nevoie de odihnă.
Campionii trebuie să-şi păstreze forţele.
Ziua de azi a fost minunată. Mulţumesc.
- Somn uşor. - Te iubesc, Igraine.
Da...
Eşti tare bun cu el. Tu ai copii?
- Sau ai mai avut? Înainte? - Înainte de ce?
Înainte de asta.
Ai putea ajunge unde vrei. Să faci ce vrei.
De ce ai ales locul ăsta?
De ce aşa ceva?
Am fost destul pe drumuri. La un moment dat trebuie să te opreşti.
- Tot nu mi-ai răspuns la întrebare. - Nu...
Nu... Eşti enervant!
- Eu? - Da.
Întreabă-mă orice. O singură întrebare. Promit să răspund.
- Ce părere ai despre mine? - De ce e nevoie să întrebi?
- Nu se vede? - Nu.
Sunt atâtea lucruri despre tine pe care nu le cunosc.
De ce e atât de important să ştii?
Cum să existe încredere între noi, dacă nu ştim cine suntem?
Eşti chiar atât de neclintit? Atât de sigură de ceea ce eşti?
Poate...
De unde ştii că mâine nu te vei schimba?
Sunt sigură că mă voi schimba.
Însă ştiu cine sunt în seara asta.
- Şi cine eşti? - Cineva care te vrea pe tine.
- Ce te sperie atât de mult? - Mă tem să nu-mi pierd controlul.
Noapte bună.
Nu!
Eşti bine?
Redwald...
- Ţi s-a schimbat faţa. - Nu, nu. Nu...
Nu arăţi prea bine...
Redwald...
Mă iubeşti?
Tu eşti campionul meu?
Atunci... ăsta e micul nostru secret. Ai înţeles?
Nu arăţi prea bine.
- N-am nimic! - Mă duc să-l chem pe Merlin!
Nu! Nu!
Nu!
- De ce nu l-ai omorât? - Pentru că nu era un simplu lup.
- Cum adică? - Adică... şi-a pierdut curajul.
Trebuia să-mi fi dat seama...
Ulfius.
L-ai putut atinge?
De ce crezi că te-a cruţat?
Pentru că are nevoie de mine la altceva.
Aşa l-am găsit. Poate e somnambul.
S-a împiedicat, a căzut, şi n-a mai ştiut nimic.
Are hainele rupte.
Poate s-au agăţat şi s-au rupt în timp ce a căzut.
Nu. Cineva ştie ce s-a întâmplat.
- Eşti bine? - Da.
Ai ţinut la el.
Abia l-am cunoscut. Cum să ţin la el?
Merlin, cu mine nu trebuie să te prefaci.
Cineva e rănit! Repede, avem nevoie de ajutor!
Cine a făcut aşa ceva, merită să ardă de viu.
Avem nevoie de ajutor! Cineva e rănit!
Când o să aflu cine e responsabil, eu însumi o să aprind focul.
Nu există iertare pentru cine a făcut aşa ceva.
- A plecat călugăriţa? - Nu vorbi cu mine.
Eşti Donal, nu?
Îmi amintesc că tatăl tău era fierarul pe-aici.
Şi noi ne-amintim de tine.
Regina cea încrezută, fără timp pentru cineva.
Dacă ăsta-i adevărul...
... de unde-aş şti cum te cheamă?
Crezi că Morgan ştie cum te cheamă pe tine?
Donal... te rog. Ascultă-mă puţin.
De ce-ar închide-o pe mama regelui? De ce?
Ştii că vor exista consecinţe. Regele o să vină după mine.
O să scap de aici, şi când o voi face, o să mă răzbun. Ajută-mă.
Îţi jur c-o să mă asigur că regele te va cruţa.
Doar atât? Asta-i tot ce oferi?
O posibilă clemenţă?
Donal, spune-mi ce vrei. Spune-mi de ce e nevoie...
Spune-mi. Spune-mi ce-ţi pot oferi.
Sărăcuţul de tine.
A crescut fără mamă,
iar apoi... şi-a pierdut tatăl într-o luptă împotriva lui Lot.
Aici şi-a găsit un cămin.
- La fel ca tine. - La fel ca noi toţi.
- Asta vrea să facă Arthur aici. - Spune-mi adevărul...
- Ce s-a-ntâmplat între tine şi Arthur? - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
A fost în ziua de dinaintea nunţii, nu?
Igraine...
V-am văzut feţele, în acea zi. Ceva s-a întâmplat.
De ce mă întrebi acum?
Uite ce s-a-ntâmplat cu Redwald.
Uite cum moartea e pretutindeni în jurul nostru.
Trebuie să trăim fiecare clipă pentru ceea ce ne dorim.
Ştiu cum e să duci o viaţă plină de regrete,
să te trezeşti câţiva ani mai târziu, dorindu-ţi să fi făcut altfel lucrurile.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Recunosc minciuna în ochii cuiva.
Văd cum vorbeşti cu Arthur, cum te comporţi în faţa lui,
văd dorinţa din voi...
Ai noroc că Leontes e prea orbit de iubire ca să observe.
Te distruge, nu-i aşa? Spune-mi...
A fost în ziua nunţii mele.
Eram cuprinsă de îndoieli.
Am făcut dragoste...
- Te rog, nu-i spune lui Leontes. - Desigur.
Eşti o femeie bună si loială...
Ai luat decizia corectă.
- Jură c-o să-mi dai drumul. - Mai întâi răsplata.
- Cine-i regele tău acum? - Arthur!
- Eşti bine? - O să fiu.
De ce Domnul l-a luat pe Redwald de lângă noi?
Nu răspunde chiar de fiecare dată.
Eu cred că Dumnezeu l-a vrut pe Redwald la dreapta Sa.
Eşti un om bun, Leontes. Guinevere e norocoasă să fie cu tine.
Un bărbat...
cu o inimă îndeajuns de mare pentru a ierta.
Ce am de iertat?
Pe Arthur şi pe Guinevere.
Ce tot vorbeşti?
Vai, îmi pare rău. N-am realizat... că tu nu ştii.
Ce n-ai realizat?
Nu, te rog, îmi pare rău Ne-am făcut pe amândoi de ruşine.
- Spune-mi la ce te-ai referit. - Am crezut că ţi-au spus.
Ce s-a întâmplat între ei în ziua nunţii tale.
Despre ce vorbeşti?
Dumnezeule... Îmi pare... atât de rău.
- Igraine! Igraine! - Îmi pare rău.
Ce cauţi aici?
Nu vreau să fiu singur în seara asta.
Când te ating... câtuşi de puţin...
Deja... e prea mult.
Văd cum sunt oamenii cu adevărat.
- Ce vrei să spui? - Viziuni...
Ale trecutului sau ale viitorului lor.
Care sunt... suferinţele lor.
Ce secrete ascund...
Nu mă deranjează.
Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Iar eu n-am nimic de ascuns...
Traducerea şi adaptarea: al3x04 & Shadow
Bună dimineaţa...
Comentarii pe www.tvblog.ro