Din episoadele anterioare...
Chiar crezi că regele nu se va întreba unde sunt?
Eşti sigură că asta vrei?
Ai spus că acest dar mi-a fost dat cu un scop.
Acum ştiu care e acel scop.
- Casă, dulce casă. - Da. E bine.
Eşti un om bun, Leontes, atât de inimos cât să ierţi.
- Ce am de iertat? - Arthur şi Guenever...
Ce s-a întâmplat între ei în ziua nunţii voastre.
Aş putea fi mai deschis.
Poţi exersa cu mine.
Nu am nimic de ascuns.
Trebuie să recruţi mai mulţi oameni.
Veţi ataca avanpostul de la trecătoarea Barden.
Asta va scoate regele din vizuină.
Sunt mama regelui! Ştiţi ce se va întâmpla când va afla ce mi s-a făcut?
C A M E L O T Sezonul 1 Episodul 9
Traducerea şi adaptarea: al3x04/Felixuca
Bună dimineaţa.
Am înnebunit?
Am înnebunit?!
Nu poate fi acolo.
Cine eşti?
- Eu sunt tu. - Nu se poate.
Nu se poate aşa ceva.
Sunt sufletul tău. Sufletul tău murdar şi deteriorat.
Ştii ce eşti şi ce ai făcut.
Nu. Nu!
Bun băiat! Vom face războinic de Camelot din tine.
Du-te şi ia-o.
- 'Neaţa. - Salut, Albion.
- E un flăcău bun. - Adevărat.
Bună dimineaţa.
Haide. Ia uite.
Să te văd.
Ceva mai multă politeţe, se poate, prieteni?
Aceasta este trecătoarea Bardon.
De aici încolo, sunteţi sub protecţia regelui Arthur.
Puteţi face popas, puteţi lua apă...
Această trecătoare este închisă.
- Lăsaţi-l să plece. - Părinte!
Au fost omorâţi paznicii de la poartă!
- Pregătiţi-vă!. - Zece atacatori.
Albion, du calul în hambarul negru.
Ştii ce să faci. Mişcă-te repede.
- Da, părinte. - Dumnezeu fie cu tine.
Willem! Willem, aici!
- Să trimit un om să-l captureze? - Nu. Toţi să fie pe poziţii.
Copilul ăsta face exact ce vor ei.
În regulă, tovarăşi, veniţi după noi!
Wallace, să vedem ce oameni ai recrutat.
Nu sunt nebună. Nu sunt nebună.
Te rog, Doamne.
Nu sunt nebună.
Unde ai fost?
- Merlin! - Ce s-a întâmplat cu tine?
- Ce faci aici? - Ce ai păţit la faţă?
M-am văzut pe mine însămi.
Mă holbam singură la mine.
Despre ce vorbeşti?
- Igraine, unde ai fost? - În castelul Pendragon.
Măicuţa m-a încuiat într-o cameră şi...
M-a a ţinut prizonieră şi... Nu a venit nimeni!
Igraine, Igraine...
Ai fost aici noaptea trecută.
Am fost împreună.
Nu...
Nu. Am ucis un paznic.
Am furat un cal, apoi când m-am întors,
stăteam în holul principal şi...
- Ştiam ce făcusem. - Nu, nu. Nu...
Trebuia să-mi fi dat seama.
Trebuia să ştiu.
Tu şi cu... Mine?
Aşa am crezut.
Dar... Nu-mi amintesc. Nu pot...
- Merlin, mi-am pierdut minţile? - Nu, nu-ţi pierzi minţile.
- Merlin, eu... - Morgan a fost!
De asta te-a ţinut captivă.
A fost aici...
Era în trupul tău.
Igraine, ştiu că ai trecut prin chinuri groaznice,
dar trebuie să aflăm ce a mai făcut cât a stat aici.
Deschideţi! Este Morgan!
Igraine a scăpat. A omorât un paznic.
Este în drum spre Camelot în timp ce vorbim.
- Ştiu. Am văzut-o. - Şi ea te-a văzut pe tine?
S- a văzut pe ea însăşi.
Săraca femeie.
Toată lumea va crede că a înnebunit de tot.
Şi aşa nebunia se instalează de obicei la cei slabi de minte.
Ce s-a întâmplat?
S-a întâmplat ceva între tine şi rege?
Nu fi absurd.
Atunci jură.
Jură în numele lui Dumnezeu că nimic nu s-a întâmplat.
Normal că nu s-a întâmplat absolut nimic.
Atunci jură.
Bine.
Jur...
Că...
Eu niciodată...
Că nimic...
Nu a fost nimic. A fost un nimic.
Ce să fie? Spune-mi.
Guenever, spune-mi.
A fost înainte să ne căsătorim.
O singură dată.
Nu am vrut să afli.
Doamne, nu te uita aşa la mine. Nu pot rezista!
Când?
Înainte să fiu soţia ta.
Dar acum suntem căsătoriţi şi îţi sunt loială ţie.
Dacă ţii câtuşi de puţin la mine, spune-mi când.
În ziua nunţii noastre.
Îmi pare rău.
Am făcut un lucru oribil, dar tot soţia ta sunt.
Nu eşti soţia mea...
Eşti târfa regelui.
Loveşte-mă şi tu!
Ripostează şi tu!
- Dă-te din calea mea, Merlin. - Leontes...
- Ce s-a întâmplat? - Cu regele am treabă.
Atunci ai treabă şi cu mine. Vino aici şi spune-mi ce e.
Lady Igraine mi-a spus adevărul.
Ce?
Arthur a avut-o pe soţia mea.
A avut-o...
Nu. Nu pot să cred.
Mi-a mărturisit ea.
Regele trebuie să răspundă pentru ce a făcut.
Dacă e adevărat, Arthur e de neiertat.
Dar ce vrei să faci? Vrei să-l baţi?
Să-i tai gâtul?
Leontes, poţi duce povara asta în spate.
- Ştiu că poţi. - De ce să fac asta?
Întoarce-te la Guenever. Las-o să se elibereze de vină.
Voi discuta eu cu regele.
Cum a fost cu infiltrarea ta?
- A funcţionat. - Eşti sigură?
Camelot este îmbolnăvit. Vom urmări cum ciuma se răspândeşte.
Şi munca la trecătoarea Bardon a început.
- Vor urma alte atacuri. - Planul s-a pus în mişcare.
Au sosit oamenii.
Doamna mea, Morgan, este nerăbdătoare să vă vadă.
La fel şi noi suntem.
Regele Arthur nu a făcut nimic pentru mine.
Dvs vă datorez acum mâncare din stomac şi acoperişul deasupra capului.
Vă cer să mă ajutaţi să-mi recapăt pământul.
Vreţi să atacaţi Camelotul?
Ar însemna trădare.
Vrem doar să scoatem adevărul la iveală.
Promisiunea de protecţie a oamenilor pe care Arthur a dat-o e o minciună.
Chiar şi acum, graniţa de est, la trecătoarea Bardon, e supusă atacului.
Dacă s-ar da atacuri asemănătoare la avanposturile castelului Pendragon,
în nord, sud şi est,
oamenii vor înţelege cât de fragilă este securitatea lor.
Sunt de acord să dobor orice, atâta timp cât sunt plătit.
Oricine poate cumpăra un om şi sabia lui.
Dacă o facem cum trebuie, singurul loc sigur din regat
se va afla sub protecţia mea.
Coroana va ajunge la mine, iar când se va întâmpla asta,
voi avea nevoie de campioni şi de un mareşal...
Oameni a căror implicare în domnia mea este mai mare decât aurul din buzunare.
Oameni care mi s-au supus mie,
cu trup, minte şi suflet.
Mă supun dvs.
Ce s-a întâmplat?
Leontes a aflat. Despre noi, despre ziua nunţii.
- Ştie totul. - Cum adică? De unde ştie?
- I-am spus eu. - Ce?!
Părea că ştie deja!
- Ai spus tu ceva? - N-am spus nimic, nimănui!
Atunci cum de ştia deja?
Unde e?
- O să înrăutăţeşti situaţia. - Trebuie să încerc să-i explic.
Ce ai putea să-i spui?
- Că nu tu eşti de vină. Am insistat. - Nu e adevărat.
Nu pot să-l evit. E prietenul meu, e campionul meu.
De ce am făcut noi aşa ceva?
Leontes e un om bun.
Totul va fi bine.
Nu va fi.
- Ce face? - Se antrenează.
La ce se antrenează?
- Autocontrol. - Cum ne va ajuta asta?
- Am răpit-o pe mama regelui. - Frica ta e nefolositoare pentru Morgan.
Dă-i credinţa ta deplină sau nimic altceva.
Dar cu siguranţă vor exista repercusiuni.
Aşa este, iar noi trebuie să rămânem pe poziţii.
Mama regelui a înnebunit.
Merlin lucrează de unul singur.
Înţelegi?
Dacă îl vezi pe rege, să-i spui să mă caute.
Nu vorbeşte nimeni cu el înaintea mea.
- S-a înţeles? - Da.
Ştiam că se cam plac,
dar habar nu aveam că s-a ajuns la aşa ceva.
Dar Morgan ştia.
Am nevoie de ajutorul tău să îndrept situaţia asta.
Oamenii de aici se bazează pe tine, se încred în tine.
Se uită la tine ca la un mentor.
- Ce pot să fac? - Soldaţii nu trebuie să afle.
Se vor simţi toţi trădaţi.
Ţine-o pe Guenever sub control şi ai grijă să nu zică nimic.
- Şi Morgan? - Ajung eu şi la ea.
Trebuie să-l găsesc pe Arthur mai întâi.
Cât am muncit, şi până la urmă oamenii îţi stau din nou în cale.
- Întotdeauna oamenii. - Trebuie să vorbesc cu regele.
- Ce probleme ai? - Familia mea are nevoie de ajutorul lui.
- Regele nu te poate primi momentan. - Trebuie să vorbesc cu el!
Aşteaptă să-ţi vină rândul, ca toată lumea.
Camelot e pe patul de moarte.
De îndată ce minciunile sunt expuse, se va prăbuşi rapid,
iar oamenii se vor uita în jur cu frică şi cu panică.
Şi eu voi fi acolo să-i ridic de jos.
Vor avea nevoie de mine.
Bărbaţii susţin că sunt superiori, dar ei sunt mai mult conduşi de pasiune
decât sunt femeile.
Femeile îndură ce bărbaţii nu pot suporta.
De aceea oamenii au nevoie de o regină puternică.
Aduceţi-mi rochia împodobită.
Aşteptaţi o vizită oficială?
Invită-i pe prietenii noştri. Voi avea nevoie de un public.
Ştiu cât de mult te-am rănit.
Îmi este foarte ruşine.
Ţine-mă în braţe.
Fă dragoste cu mine.
Aşa l-ai sărutat şi pe el?
O singură dată, ai zis.
De unde ştiu că-mi spui adevărul?
S- a mai întâmplat şi în călătoria de când a murit tatăl tău, nu?
Nu, nu, nu, nu. Jur pe onoarea mea...
Ai lepădat onoarea...
E la Arthur.
Ştiu că am greşit.
Doar te rog să mă ierţi.
Vreau să te iert, dar nu ştiu cum.
Nu te merit.
Ce te-a făcut să mă întrebi de dimineaţă?
A fost ceva ce mi-a spus Igraine.
Igraine...
Ce a spus?
Dacă nu te-aş fi întrebat, mi-ai fi spus vreodată?
Aş fi preferat să mint
şi să trăiesc cu vina decât să te rănesc.
Eu aş prefera să faci orice, numai să nu mă minţi.
Ar fi trebuit să-mi spui.
Am jurat că nu o voi trăda pe ea sau pe nimeni altcineva vreodată.
- Deci nici măcar nu vei încerca să negi. - Nu. E adevărul.
Să nu mai recunoşti în faţa nimănui de aici. Ai înţeles?
Nu e aşa uşor. Am rănit oamenii la care ţin.
Acele persoane nu contează! Tu eşti regele.
Responsabilitatea ta e regatul! Nimic mai mult.
Deci ce sugerezi să fac?
Muşamalizează povestea sau riscă să pierzi totul.
- Trebuie să vorbesc cu regele! - Cine naiba eşti?
- Alteţă, vă rog! - Ce vrei?
Familia mea este asaltată la trecătoarea Bardon.
Cum te numeşti?
Albion, Majestate.
Tatăl meu m-a trimis să vă spun că trecătoarea Bardon este atacată.
Trecătoarea trebuie apărată.
Adunaţi armata imediat.
Trecătoarea Bardon e principala rută de comerţ a Camelotului.
Dacă pierdem acolo, se va răspândi vorba despre slăbiciunea noastră
şi toate pământurile vor fi în primejdie.
Ne protejăm familiile şi teritoriile.
Nu accept nimic mai prejos de atât.
Unde e Leontes?
Trecătoarea Bardon este atacată. Oamenii tăi au nevoie de tine.
Mă duc acasă, în satul meu.
Asta este casa ta. Noi suntem familia ta.
Du-ţi jurământul pentru rege până la capăt,
sau onoarea ta nu va mai însemna nimic.
Cu regele să vorbeşti despre onoare. Mi-a regulat mireasa.
Şi va fi tras la răspundere când se termină totul.
Dar acum avem de-a face cu o criză,
iar tu ai o datorie faţă de oamenii tăi.
Când mă întorc, am terminat-o cu Camelot.
Asta e decizia ta şi a soţiei tale.
Guenever! Lasă bărbaţii în pace!
Ce te face să crezi că te voi mai asculta vreodată?
Ţi-am spus să nu te apropii de el, dar nu m-ai ascultat.
Aşa că îi spui lui Leontes că l-am trădat?
- Nu, nu am zis nimic. - Erai singura care ştia.
Guenever, te rog,
sunt lucruri care s-au întâmplat aici şi care sunt cu mult mai rele
decât ce ai făcut tu. În timp îţi voi explica.
Leontes şi-a uitat cartea de rugăciuni.
Nu pleacă niciodată la război fără ea.
Chiar crezi că vrea să te vadă în momentul ăsta?
A fost o singură dată.
Doar o dată.
Nu-i nicio grabă, Leontes. Cu toţii te aşteptăm pe tine.
Gawain...
Să nu-l scapi pe rege din ochi.
Dacă Leontes face o mişcare să-l lovească pe Arthur,
- ...să intervii. - Leontes?
Nu-mi pune întrebări. Nu acum.
Dacă el sau oricine altcineva încearcă să-l rănească pe rege,
fă ce trebuie să faci.
Acum zâmbeşte ca şi cum ţi-aş fi spus un banc.
Bine, să mergem!
Să fiţi victorioşi!
- Pentru Camelot! - Pentru Camelot!
Rutele de comerţ sunt acum complet nesigure!
Steagul regelui nu înseamnă nimic.
Domnilor, vă rog. Vă rog.
Trebuie să avem credinţă pentru fratele meu.
Credinţa nu e un bun înlocuitor al încrederii depline!
Nu voi băga în seama nicio lipsă de loialitate faţă de Arthur.
Nu e vina lui că există acţiuni de trădare în acest regat
care îi sunt greu de controlat.
Ce acţiuni de trădare?
Se aude că vrăjitorul lui are mare influenţă.
- Dar uneori... ia decizii pripite. - Fără învoirea regelui?
- Unii spun c-ar fi nebun. - Din cauza puterii?
Oricât de nebun ar fi, regele nostru îl va ţine în strună.
- Unde te duci? - Mergi la castelul Pendragon, nu-i aşa?
- Nu vii. - Vreau să fie pedepsită.
N-ar fi trebuit niciodată s-o las să se apropie de mine.
Dar n-ai făcut-o, nu-i aşa? M-ai lăsat pe mine să mă apropii.
Dacă asta era în mintea ta, mă bucur.
Îmi pare rău că nu ţi-am fost cu adevărat alături.
Şi mie.
Vom merge la castelul Pendragon,
o vom aduce înapoi, cu forţa, la nevoie,
în faţa regelui, ca să răspundă pentru trădarea ei.
Morgan trebuie să se supună autorităţii Camelotului.
Iată-i!
Suntem copleşiţi numeric.
Arthur, vom fi prea expuşi dacă ne apropiem frontal.
- Ai zis că mai e o cale? - Va trebui să lăsăm caii aici.
- E pe aici. - Pe lângă mine. Mergeţi!
Leontes.
Nu-i nimic. Treci pe lângă mine.
Eşti gata, Leontes? Împinge!
Am venit să te ajutăm, băiete!
- Griffith, noi suntem! - Albion!
- I-ai găsit! - Dă-ne o mână de ajutor!
Hai, bătrânule!
El e?
- Sunt Arthur. - Vino să-l vezi pe tata.
Albion! Ai reuşit! Ce băiat de ispravă!
Se strâng din zori.
Mulţumim că ai venit, Înălţimea Ta.
- Tu trebuie să fii Lucan. - Da.
Înainte de toate: stindardul nostru.
Vino!
Deci au venit, aşa cum a prezis Morgan.
Îşi cunoaşte bine familia.
A jurat că fratele ei nu va ignora o cauză pierdută.
Iată-l!
- Suntem patru la unu. - Nu-i subestima.
Morgan spune că-s bine pregătiţi.
- Atunci îi vom ţine în cursă. - Perfect.
Regele vine la sacrificiu. Aşa voi ajunge la Morgan.
Îi voi preda sabia regelui.
Va îngenunchea în semn de recunoştinţă.
Am aşteptat atacul lor.
Sunt superiori în număr, dar noi avem ca avantaj turnul.
- Arcaşii din turn ne vor ajuta. - Până vom rămâne fără săgeţi.
Îţi vom recuceri căminul înainte să se petreacă asta.
Voi cerceta zona, să caut puncte slabe.
Cine-s oamenii ăştia?
În tot ţinutul au loc atacuri. Cei fără apărare se strâng aici.
- Ca să-i protejăm. - Unde e?
Doamna Morgan are timp doar pentru misiunea sa.
- Nu e disponibilă. - Ba pentru mine este.
Morgan! Unde eşti?
Te ascunzi în întuneric precum un şarpe otrăvitor?
Linişteşte-te, vrăjitorule.
De ce ai venit aici?
Vrajitorule.
Răpire.
Trădare!
- Cum răspunzi la aceste acuzaţii? - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Negi c-ai folosit farmece ca să iei o altă formă?
Tocmai tu cutezi să arunci astfel de acuze?
Ai răpit-o pe Igraine, ai pus să fie bătută
şi ai intrat în Camelot împrumutând chipul ei.
Nu-i adevărat!
Morgan este singura în care ne putem încrede acum!
Cine-s ăştia? Alaiul tău de nătângi?
Suntem oameni de nădejde din regat.
M-a legat! M-a ţinut prizonieră! M-a chinuit!
- Biata femeie e cu minţile rătăcite. - Îmi amintesc încăperea.
Avea însemne... vrăjitoreşti!
- Nu avem o asemenea încăpere. - E aici!
Era aici! Jur!
Acesta e un lăcaş al păcii şi al rugăciunii.
Dedesubt erau însemnele.
N-avem nimic de ascuns.
Era un paznic pe nume Donal.
- Era aici, cu mine! - Atunci ce s-a întâmplat cu el?
Cred c-ai păcate grele pe conştiinţă, copilă.
N-ai nimic de mărturisit?
Încearcă să-i convingă că suntem nebuni.
- Dar ştiu ce s-a întâmplat aici! - E adesea aşa?
Era un băiat, Redwald. Era nevinovat.
- Acum e mort. - De ce-mi spui asta?
Ştiu că eşti părtaşă! Vei da socoteală în faţa regelui!
Abia aştept.
Hai! Trageţi!
Trageţi!
Aici!
Leontes.
N-o învinovăţi pe ea. E doar vina mea.
Te arestez. Vei fi judecată de trădare la Curte.
N-o poţi aresta! E Morgan Pendragon!
Pot şi o voi face, în numele regelui!
- Merlin, e absurd. - Te voi lua cu forţa!
Cu forţa? Tuturor celor de aici li s-a promis protecţia Camelotului.
Dar unde e acum?
Casele le sunt atacate şi tu mă arestezi pe mine
în loc să-i aperi pe ei?
- Unde-i Arthur? - Unde nu poţi ajunge la el.
Când ţara sângerează, tu dai buzna aici
cu nişte acuzaţii incredibile!
Nu vom îngădui aşa ceva! Gărzi! Ţineţi-i pe loc!
Oamenii sunt alături de mine, vrăjitorule!
Legaţi-i de mâini!
Nu pricepi? Oamenii nu mai au încredere în rege.
- Casele lor sunt atacate. - Şi vin la tine şi la Morgan.
- Noi nu-i refuzăm pe cei nevoiaşi. - Câtă cucernicie!
Ţi-ai urcat regele pe tron cu susţinerea poporului.
Acum le-a pierdut încrederea. Tu cu ce mai rămâi?
Foarte bine! Bate-ne la propriul nostru joc.
Cine eşti? Şi ce-ţi pasă?
- Pentru Morgan sunt o mângâiere. - Eşti păpuşa sau păpuşarul?
- Asta nu pricep eu. - La fel se zice despre tine.
Şi ce primeşti în schimb, pentru c-o slujeşti pe Morgan?
S-o slujesc e o răsplată în sine.
Eşti isteaţă. S-ar putea să te plac.
Închei, discret, alianţe, cât semeni revolta în Camelot.
Probabil nebunia ei se ia.
Îi lăsăm, pur şi simplu, să ne ia ostatici?
Da.
Un vrăjitor atotputernic... ţinut pe loc de o frânghie.
Dacă asta e voia poporului, fie,
dar ar fi bine să fii sigură, micuţă călugăriţă,
pentru că eu pot să aştept.
Am mai multă răbdare decât îţi imaginezi.
Sau poveştile despre puterea ta sunt simple... poveşti.
Camelot nu-i clădit de magie, ci de oameni şi de credinţa lor.
Şi eu cred că ei vor vedea dincolo de uneltirile tale.
- Eşti bine? - Da.
- Ce s-a întâmplat? - Nu acum, Kay.
Asta e între mine şi rege.
Vine un călăreţ!
Un călăreţ!
Ce naiba se petrece?
Săgetaţi-l pe călăreţ!
E Guenever!
Nu. Nu!
Guenever!
Arthur!
E regele!
Regele! Trageţi în rege!
La semnalul meu, fugi cât te ţin picioarele.
Bine.
Acum!
Haide!
Fugi! Luaţi-o!
Du-te! Ulfius!
Ia-o! Scoate-o de aici!
- Ce-ai făcut? - Cum adică?
Ce ai făcut?
- Nu pune mâna pe rege, Kay! - Te cunosc! Ce s-a întâmplat?
- Kay! - Leontes.
Spune-le!
L-am trădat pe Leontes. În cel mai rău chip cu putinţă.
Nu...
A fost în dimineaţa nunţii mele.
El a avut-o primul. Apoi ne-a cununat pe noi.
- Kay... - Nu scoate o vorbă.
Kay!
Nu te poţi împiedica, nu? Trebuie să ai orice femeie.
Nu-i aşa. Niciodată n-a fost aşa.
Nu încerca să găseşti o scuză. Le-am auzit pe toate.
- O iubesc. - Sigur că da! Ca pe celelalte!
O iubesc, dar s-a măritat cu altul şi eu m-am împăcat cu gândul.
Te-ai împăcat cu gândul?
După ce i-ai distrus căsnicia lui Leontes.
Şi el ar trebui să treacă asta cu vederea?
Pentru că aşa eşti tu învăţat.
Aşa a fost mereu, de când eram mici.
- Nu, acum nu-i la fel. - Ba da!
Tu nu te schimbi niciodată!
Nu eşti demn să fii rege. Nici măcar fratele meu.
Măcar n-avem acelaşi sânge.
Din nou te întorci ca să pleci acoperită de ruşine.
Şi tu, Merlin,
trebuia să rămâi în pat, acolo unde te-am lăsat eu.
Au încercat să mă aresteze şi să mă târască la Camelot!
Atunci acolo voi merge!
Voi da în vileag corupţia acestui vrăjitor
şi-l voi ajuta pe fratele meu, regele, să restabilească ordinea.
Cei care caută adăpost pot veni la mine.
Leontes.
După cine ai venit aici?
După tine.
Doar după tine.
Nu mă ignora!
- Nu s-a încheiat! - Cum poţi fi atât de sigură?
Pentru că am făcut o promisiune în ziua nunţii, în faţa Domnului.
Ai plecat fără ea.
- Păstreaz-o. - Dar e a ta.
Şi tu ai fost a mea.
- Faceţi loc! - Cine e?
E ocazia perfectă să vorbim cu ei. Atacurile dau roade.
Cine-s?
Cine sunt oamenii ăştia?
Graniţele ne-au fost atacate.
Sunt familiile de la frontierele din întreg regatul.
Merg spre Camelot. Se tem să se întoarcă acasă.
Numele meu e Morgan Pendragon.
Duc doi trădători la Camelot pentru a fi judecaţi de rege.
Dacă veniţi acum cu mine, vă promit protecţie.
Să mergem.
Mergeţi cu Morgan. Acum nu mai aveţi de ce vă teme.
La Camelot veţi fi în siguranţă. Veniţi cu noi!
Oamenii încep s-o creadă pe Morgan, nu pe Arthur.
Trebuie să facem ceva. E datoria ta.
Asta e capcana. Asta urmăreşte ea.
Dacă fac vreun farmec, va fi în avantajul ei
şi oamenii se vor întoarce pentru totdeauna împotriva noastră.
Poate merită să riscăm doar pentru a o opri.
Oamenii ăştia nu ne vor urma niciodată.
Nu noi suntem soluţia.
- Atunci cine e? - Doar Arthur.
Noi doi am fost scânteile din care a răsărit el.
Acum el trebuie să devină flacăra.
Trebuie să izbândească pe cont propriu.
Oricum am fi provocaţi,
trebuie să rămânem puternici şi să nu scoatem vreo vorbă.
Ai încredere în fiul tău. Promite-mi!
Sigur aşa e cel mai bine?
Doar aşa Arthur vă vedea cum este, de fapt, sora lui.
Apoi nu-i va mai fi loial.
- Grăbeşte-te! - Priveşte!
- Vreau să vorbesc cu regele. - Atunci vorbeşte.
Aveţi o singură şansă să vă predaţi.
Puteai să nu mai baţi atâta drum.
Mi-ai ucis gărzile! Mi-ai ameninţat teritoriile!
Atunci astăzi vei pieri.
Fii blestemat!
Gawain, aşteaptă!
Pregătiţi-vă de atac!
Hai! L-aţi auzit!
Atacaţi!
Ulfius, ia-o de aici!
Kay!
Albion! Să intrăm!
- Mamă! - Ia-l pe tatăl tău.
Arthur!
Sună retragerea! Am pierdut prea mulţi oameni!
Ce naiba e asta? Ţi-am zis să-i găseşti pe cei mai buni!
Asta am făcut!
Dar ei sunt deştepţi şi bine pregătiţi!
Mamă, te vom ajuta!
Ulfius!
Retragerea!
- Ajutor! - Repede!
Hai, ajută-mă!
- Pe poziţii! - Înapoi!
Ţineţi-vă poziţiile!
Kay!
- Lasă-l jos! - Se retrag!
Ulfius e mort.
Atunci s-a terminat. Ia-l pe Kay şi restul familiei
şi ieşiţi pe unde am venit noi.
Voi crea o diversiune în faţă, ca să aveţi timp să fugiţi.
- Şi tu? - Vă voi ajunge din urmă.
Cineva trebuie să facă diversiunea.
- Dar nu tu. - Avem un mort şi doi răniţi.
Trebuie să-i ducem la loc sigur.
Ştiu că trecătoarea e importantă, dar ai făcut tot ce se putea.
- Las-o acum. Vino cu noi! - Voi rămâne eu aici.
- Du-te tu! - Nu.
Să n-aud nimic!
Vreau să plece toţi de aici. Acum! Ajută-mă să-l iau pe Kay.
Îi vom face să creadă că suntem în continuare aici.
Aşa veţi avea timp să fugiţi. Acum plecaţi! Nu avem timp.
Arthur! Merlin mi-a ordonat să te protejez.
Nu mai am nevoie de protecţie.
Ştiu ce faci, dar n-o să îndrepţi totul
cu un gest nesăbuit.
Du-i pe răniţi în clădirea năruită pe lângă am trecut la venire.
Vă voi urma... Poate voi ajunge înaintea voastră.
Ne vedem acolo.
Aveţi grijă! Am luat-o, băieţi!
- Uşurel! Fii curajos! - Da.
Laşilor! Doar atât puteţi?
Pământul ăsta e al regelui vostru!
Îl vom apăra până la moarte!
Ne provoacă, Wallace. Îţi place?
Am trimis după întăriri.
Sunt prea viteji ca să-i atacăm în număr egal.
I-am făgăduit lui Morgan
că voi lua sabia lui Arthur de pe leşul lui.
N-o voi dezamăgi.
Regele Arthur vă pieri de mâna noastră.
Aici. În această noapte.
Luptăm până la ultima suflare!
Subtitrare de al3x04 şi Felixuca Subtitrări-noi Team şi Nifty Team