Aşa se face un schimb de spioni.
Tu îl duci pe prizonier la aeroport.
În cazul ăsta, Carlo Reni, agent italian arestat recent de FBI
pentru spionaj intern.
Da, Dorothy, îşi spionează aliaţii.
Te vei duce la locul schimbului, în Argentina,
unde, apropo, e superb vara.
Dar şi aici e vară, deci... Vei vedea.
Vei ateriza într-un colţ de Paradis, într-un loc rupt de lume,
la 150 km N-E de Buenos Aires.
Perfect pentru un schimb secret de agenţi străini.
Vei face schimbul la fel cum l-ai preluat.
Vei sta la sol cinci minute, apoi toţi vor veni acasă.
O să fie floare la ureche.
Annie Walker, zbor plăcut.
De asta urăsc oamenii CIA-ul.
Tortură, asasinate şi acum...
Acum eu.
O să-mi dai cafea americană. Mai bine mă execuţi direct.
Îţi pot oferi doar o pungă cu alune.
Ştii limba italiană? Interesant.
Blondă, frunte nordică şi minunaţi ochi mediteraneeni.
Ai un strop de sânge italian?
- Sunt americancă. - Înainte de asta?
Tot americancă eram.
Şi tu... Ten măsliniu, sugerând sudul Italiei,
chestie rară pentru un spion, dar ai accent din Roma.
Roma, desigur. Nu-s din sud.
La sud de Roma sunt doar ţărani. Şi nu-s spion, ci ziarist.
Sigur.
Te rog, domnişoară...
Un italian nu poate vorbi fără să gesticuleze.
Las-o baltă.
Mi-am închinar cariera dezvăluirii unor astfel de nedreptăţi!
Aş vrea nişte alune.
LIPSĂ SEMNAL
Stai cuminte. Mă întorc.
- Ţi-am zis să stai cuminte. - Nu prea ştiu cum.
Bine. Stai lângă mine.
Cum ajunge o tipă ca tine să aibă o slujbă murdară, ca asta?
Pentru Dumnezeu, ţară şi prăjitura cu mere?
Sau panna cotta. Dumnezeu, ţară şi panna cotta.
- Annie. - Am aterizat.
Bun venit în însorita Argentina! Cum a fost zborul?
- Cu multă vorbărie. - Dar arătos, din ce am auzit.
- N-am observat. - Normal. Nici eu n-aş fi făcut-o.
Auggie, unde-i omul de legătură? Doar noi suntem aici.
Are probleme cu vremea. Sunt uragane în Atlanticul de Sud.
Au fost siliţi să aterizeze în Falklands.
Falklands e la 400 km de aici.
Eşti în Paradis cu un italian chipeş. Adaptează-te, îndură, fă conversaţie.
- Asta mă sfătuieşti tu? - Scuze. M-am culcat târziu.
Sper să poată pleca din nou
în două ore, dacă le permite vremea.
- Perfect. - Poftim?
- Trebuie să închid. - Să mă mai suni!
Pe bune, Carlo?
Suntem în inima pustiului!
Unde ai impresia că te duci?
- O să fugi până la Buenos Aires? - Dacă e nevoie...
Nu. Nu mă întorc în Italia.
Acolo-s unii nerăbdători să mă mătrăşească.
Adică e mai rău decât să fii vânat de CIA?
Nu mă crezi?
Trebuie să te predau în siguranţă şi fix asta o să fac.
M-am răzgândit. N-ai strop de sânge italian.
Fugi!
- Ce? - Fugi!
Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Cornelia @ Nifty team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Haide!
- N-ai armă? - Nu.
Agenţia mea comunică acum cu agenţia ta,
se consultă cu argentinienii şi stabilesc detaliile extragerii.
Vom fi bine. Să mergem!
E un dezastru.
Era un serviciu, Joan. O favoare profesională...
Sunt conştientă de asta.
În numele garanţiei prezentate de îndelungata noastră prietenie!
Vrei să respiri, Jorge?
Nu, Romano, nu fac asta şi protestez!
Am fost asigurat că va fi o operaţiune simplă.
Doi aliaţi, un schimb simplu, de cel mult 30 de minute.
Acum am doi spioni internaţionali şi un asasin în libertate în ţară!
Şi vrem să îndreptăm lucrurile.
- Zău? Cum? - Te rog, nu ţipa la mine!
- Amândoi avem probleme. - Doamne! Tu ce problemă ai?
- Domnilor, vă rog! - Am mâinile legate, Joan.
Era bine să fi putut da detalii Departamentului de Stat,
dar mi s-a cerut să n-o fac.
Ce vrei să spui, Jorge?
Îmi place slujba mea. Vreau s-o păstrez.
Dacă prind vreun agent, îl arestez ca spion străin.
Ar ajunge la închisoare.
- Ar fi o nesăbuinţă. - Regret, Joan.
Ai face la fel, în locul meu.
Semnalul a dispărut. Ambele semnale.
- A fost... interesant. - Ce vrei să faci?
Colegii noştri de la FBI n-au fost complet sinceri cu noi
în privinţa dlui Reni.
Departamentul de Stat? Comunicăm cu ei?
- Încă nu. - Atunci cu Departamentul Apărării?
Îţi dau altă misiune. Du-te la Arthur.
Suntem în toiul operaţiunii.
Jai o să se descurce. Annie e pe mâini bune.
Arthur te aşteaptă.
Eu... am dat probă la AC Fiorentina. Mijlocaş.
M-am accidentat la genunchi şi tot au vrut să mă ia...
Să continuăm să ne mişcăm. Nu vreau să se întunece.
- Ne trebuie un plan. - Am unul.
- N-am încredere în planul tău. - Nici nu ţi-am cerut s-o faci.
Ştiu locul perfect.
Am prieteni într-un orăşel pe plajă de lângă Mar del Plata.
Italieni. Napolitani, dar sunt oameni buni.
Face calmar umplut cu cerneală de sepie.
Foarte bine!
- O luăm pe aici. - E foarte bun.
- Aşa e protocolul. - Protocolul?
Da, care deja ţi-a salvat viaţa o dată.
Ştiu că şeful tău cere supunere oarbă şi devotament sclav.
N-avem timp de asta.
Dar ştiu că agenţia ta lucrează cu cei care vor să mă ucidă.
- Eşti ca un câine cu un os! - Ştiu sigur că am dreptate.
- N-ai dreptate. - Ba am!
Nu şi de data asta.
- Acum, te rog. - Încotro?
Te voi duce într-o ascunzătoare din Buenos Aires.
- Bine. - Apoi voi raporta.
Dacă totul e în ordine, te duc la ambasada italiană.
- Nu. - Ba da!
- E un coşmar! - Nu-ţi face griji.
Diseară vei fi în siguranţă, în Italia, şi totul se va termina.
Nu ştiu cum poţi dormi noaptea.
Ştiu că vă simţeaţi dator, dle, dar chiar o promovare?
Ar fi o schimbare importantă în viaţa ta...
Subalterni, biroul tău la etajul şapte...
Cu privelişte!
O promovare înseamnă şi o creştere salarială măricică.
Urmează să-mi oferiţi şi un loc de parcare.
- La două locuri distanţă de al meu. - Spre sud e locul directorului.
Nu pleacă nicăieri. Două spaţii la nord...
- Oficiul Congresional? - Ai fi perfect.
- Vreţi să vin la OC? - Vrem să îl conduci.
Charlie se apropie de pensie. Are de plătit facultatea copiilor.
E vremea pentru cineva mai tânăr.
- Asta ar însemna... - Da, Auggie.
Ai lucra la vedere.
- N-aş mai putea pleca în misiuni. - Aşa e.
Când ieşi în lumina reflectoarelor... Îmi amintesc cum a fost la mine.
A fost un pas important.
Ai fi unul dintre cele trei chipuri publice ale CIA-ului.
Directorul, eu şi tu.
Şi credeam c-am dat de belele...
E o şansă extraordinară, care-ţi va aranja cariera.
Şi, de fapt... Nu te retragem din operaţiuni.
M-am pus de acord cu directorul. Eşti omul potrivit.
- N-am cuvinte. - Să nu ţi se mai întâmple.
Pe postul ăsta nu poţi rămâne fără cuvinte.
- De când? - Ai începe săptămâna viitoare.
Aşa că gândeşte-te serios.
Carlo Reni a fost arestat de FBI în urmă cu două zile
citind prostiile de la Biroul de Management Teritorial din DC.
A zis că investiga pentru un articol...
Ştiu. Şi-a susţinut povestea. Ştiu asta.
Spune-mi ceva ce nu ştiu.
A fost în custodia FBI-ului cinci ore
înainte ca italienii să propună un schimb.
- Asta ştiai? - Nu.
- Asta înseamnă... - Că agenţia lui l-a deconspirat.
- Ştie ceva. - Ce?
A zis c-a stat în ţară cinci zile până să fie arestat.
- Unde a fost înainte de asta? - A călătorit mult.
Mai ales în America de Sud, cu slujba lui de acoperire.
Înainte de asta a fost prin Orientul Mijlociu.
L-au expulzat din Iran pentru nişte articole
"defăimătoare şi nefavorabile guvernului".
Ce susţin arabii?
Că l-au expulzat pentru articol. E supravegheat.
Sună-l pe Genaro. Vreau să-l văd personal.
- Auggie. - Joan.
- Şedinţa a fost fructuoasă? - Interesantă.
Cu ce vă pot ajuta?
Vreau confirmarea c-a aterizat un avion în Falklands.
Vreau să ştiu dacă suntem traşi pe sfoară.
- Se rezolvă. - Şi aflaţi unde e duşmanul!
Dacă e un asasin acolo, vreau să ştiu cine e.
Acum probabil vei fura maşina vreunui ţăran amărât,
tot ce are el pe lume. Tipic!
De fapt, o cumpăr. Bună ziua!
Dar ai fi furat-o.
Lasă-mă să conduc! Ştiu drumul. În Italia, femeile nu conduc.
Ci bărbatul!
- Nu suntem în Italia. - Bine.
- Ne-am rătăcit din cauza ta! - Ba nu!
Nu mai durează mult.
Auggie?
Am un semnal, din ce-mi spune NGA, dar poate mă duc de nas.
Oficial, e reţinut în vamă. Pasagerii şi echipajul sunt la bord.
- Avem imagini de la sol? - Acum încerc să le obţin.
- Şi Genaro, de la ambasada Italiei? - Acum fac aranjamentele.
- Am auzit că şi el vrea să vorbiţi. - Bine.
- Ştim ceva despre asasin? - Avem o posibilitate. Helmut Drum.
A ajuns la Buenos Aires
cu un zbor din Londra, ieri dimineaţă...
E un fost separatist cecen, implicat în Brigăzile Morţii,
cu legături cu diverşi suspecţi, mai ales din estul Europei.
Se crede că lucrează pe cont propriu.
Legăturile din Europa, înfăţişarea de englez
îl fac un tip preţios în anumite cercuri.
Acum e în Argentina.
Se potriveşte cu descrierea lui Annie.
I-am făcut profilul pentru agenţia din Anglia.
Nu mai ţine la principii, ci la bani.
- E un profesionist adevărat. - S-o punem în gardă pe Annie.
Am încercat deja. Nu dau de ea.
- Mai încearcă. - Da.
Nu s-ar fi întâmplat asta dacă mă lăsai pe mine la volan.
Aş ucide pentru o cafea cu lapte.
Apropo de asta... Ai idee cine vrea să te ucidă?
- Acum vrei să ştii? - Informaţia poate fi utilă.
Cei din branşa ta, poate cunoscuţi ai tăi.
Nu cunosc astfel de oameni. Şi nu lucrez cu ei.
Tot spui că nu eşti spion, dar gândeşte-te la situaţie.
Recunosc că i-am călcat pe unii pe bătătură.
Asta e slujba mea. E tot ce avem în comun.
Nu pe mine mă vânează un asasin.
Presa liberă are duşmanii ei şi-n ţara ta, şi-n a mea.
Trebuie să recunosc un lucru, Carlo.
Orice ai fi, te pricepi la vorbe. Jos pălăria!
Cureaua alternatorului. E o încropeală, dar va ţine.
Nu mă pricep nici la mecanică.
Dacă-ţi găsesc o cafea cu lapte,
crezi că-ţi vei aminti cine ne urmăreşte?
Poate.
Dar să fie fără caramel şi frişcă. E cafea, nu plăcintă cu mere.
Uite, au internet. Mi-aş putea verifica blogul.
Tipic. Acoperirea perfectă.
Amândoi ştim că nu-i nimic pe blogul tău.
Nu? Să mergem.
O să-ţi arăt ce am ales să fac cu viaţa mea,
de ce oamenii îmi urmăresc articolele, chiar şi americanii.
Câţi oameni din Argentina crezi că-ţi citesc acum blogul?
Probabil că doar tu.
Am un cititor fidel în Tierra del Fuego.
Cel care ne urmăreşte va fi şi el cu ochii pe blog.
Cum te-ai autentifica, ne-ar da de urmă.
Deci... nu.
Autorităţile argentiniene ne consideră pe amândoi spioni.
Dacă ne găsesc, ajungem la închisoare.
Nu mi-e frică de puşcărie, ci de cenzura asupra presei.
Vino! Delectează-te.
Mulţumesc.
Milanesa!
Ouă, miez de pâine, făcute pane, prăjite puţin.
Vită argentiniană. Pe locul trei mondial.
E unul dintre motivele pentru care-mi place Argentina.
- Eu prefer parrillada. - Parrillada. Bine.
Macchiato.
S-a marcat.
Ştiu că farfuria nu e încălzită,
dar în Argentina...
Mă placi.
Se vede.
Nu, noi, cei din Roma, avem ceea ce numim "simpatia".
Şi tu o simţi, aşa e?
Este spaţiul comun,
mortarul între cărămizi, cuvintele între cuvinte...
curaj...
pasiune, principii.
Simpatia.
Asta e... poate tu şi cu mine.
Tu eşti ori cel mai bun agent operativ
pe care l-am văzut vreodată, ori absolut cel mai rău.
Nu mă pot hotărî.
N-aş putea face ce faci tu.
Am încredere în oameni. Ei au încredere în mine.
- Aşa îmi fac eu treaba. - Şi eu.
Oamenii au încredere în mine.
Mulţi oameni au încredere în mine, de fapt.
Şi CIA ce-ţi cere să faci cu această "încredere"?
Azi, m-au pus să protejez şi să predau un agent străin.
Ştii ceva?
Timpul pentru masă s-a terminat. Să mergem.
Ştii ce, Carlo? Ai înţeles greşit.
M-ai înţeles greşit.
Trebuie să... folosesc... fără asistenţă.
Nu. Promit pe mormântul mamei mele că nu voi fugi.
Scusa.
Grazie.
Mama ta n-a murit, de fapt, nu-i aşa?
Poliţia federală.
Ăsta e un lucru bun, aşa e?
Nu e un lucru bun.
Ce caută ei aici?
E Argentina. Ei, probabil...
Jos!
Ce faci?
Carlo, trebuie să faci linişte, în momentul ăsta.
- Pune mâna pe ceva. - Cum?
- Şi aici ar trebui să nu spun nimic? - Îl vezi?
Nu. Poate l-a prins "policia".
Mă îndoiesc.
Cum ne-au găsit?
Nu ştiu.
Poftim!
Sunt foarte îngrijorată, Romano. Sunt expusă aici.
Joan, desigur, ştii că sunt înţelegător.
Chestia simplă pe care-am plănuit-o a devenit un dezastru pentru mine.
A fost o greşeală imensă s-o ţinem sub tăcere.
Nu mai pot face asta. Trebuie să îndrept lucrurile, Romano.
Cum? Să nu ne pierdem capul.
Nu ştiu. Sunt foarte derutată.
Trebuie să-i spun şefului meu.
Trebuie să spun Departamentului de Stat.
Trebuie să-i pun la curent cu asta, altminteri o încurc...
Într-un fel foarte nasol şi definitiv.
Joan, ascultă-mă.
Nu te voi lăsa să te duci la fund.
Îţi promit.
Toţi suntem în pericol, draga mea, nu numai tu.
- Suntem implicaţi amândoi. - Nu ştiu sigur.
Bine, uite, înţeleg îngrijorarea ta.
Mai lasă-mă câteva ore.
Totul se va rezolva.
Bănuiesc, dacă tu crezi că va merge.
Bine.
Genaro s-a lăsat dus de nas. E corupt.
Ne-au păcălit. Sunt convinsă.
Să declare: "Suntem implicaţi amândoi"?
E clar.
În realitate, a fost o problemă.
Annie a spart o baricadă a poliţiei. E dată în urmărire generală.
Ce vrei să fac eu?
Schimbă instrucţiunile.
Să facem ceva să-i scoatem de-acolo.
Dă-ţi hainele jos.
Poftim?
Tipul care ne-a urmărit nu putea şti unde suntem.
Dă-le jos.
Pentru Dumnezeu! Ies afară.
Nu, asta...
Când erai arestat, a venit cineva să te viziteze?
Da.
O persoană de la ambasadă. Şi ce?
Cine?
Nu şi-a spus numele.
A mai avut cineva acces
acolo unde erai tu sau la lucrurile tale?
Nu.
Nu ţi-ai verificat hainele.
Nu. De ce-aş fi făcut-o?
Aşa ne-a găsit.
Probabil că ţi l-a "plantat" când v-aţi întâlnit.
Îmbracă-te. Mergem pe jos de aici.
Glumeşti?
"Îmbracă-te. Dezbracă-te."
"Pleacă. Vino. Stai. Du-te acolo."
- Iar? - E spre binele tău.
Da, sigur. Mă rog.
Ştii, pariez că n-ai avut niciodată un iubit italian.
Ceea ce mi-ar schimba viaţa pentru totdeauna, fără-ndoială.
Tu glumeşti, întrebă orice femeie şi o să-ţi spună.
Noi ştim nişte chestii.
Tu, în orice caz... eşti o cauză pierdută.
Chiar eşti acea persoană? Eu încerc să rămânem în viaţă,
iar pe tine te interesează iubiţii mei?
- Încerc să te ajut cu viaţa amoroasă. - Vrei să mă ajuţi?
Spune-mi cine încearcă să te omoare.
Doar dacă vreo femeie n-ar trebui să ştie lucrurile astea.
Uite, adică...
Cred că e vorba de o poveste de care m-am ocupat... despre O.C.U.
- Compania italiană a petrolului? - Da, exact. Şi guvernul italian.
E o conspiraţie?
Sursele mele au legături cu nişte funcţionari guvernamentali.
E vorba de nişte utilaje petroliere din America de Sud.
Vreau să te duc într-o casă de siguranţă.
Se spune: "Urmăreşte banii".
Eu am urmărit banii şi iată-mă aici.
Ei ştiu că sunt aproape de publicare.
Am probe concrete... cum au dat mită şi au şantajat,
ca să obţină acţiuni pentru terenurile petroliere San Jorge.
Vor să mă oprească. Trebuie să mă oprească.
Eu nu sunt spion. Sunt scriitor.
Am lucrat la povestea asta timp de doi ani.
Cineva mă vrea înapoi în Italia, ca să mă împiedice să public.
Ambasada italiană nu e locul potrivit unde să ne ducem.
În sfârşit.
Dar nici la ambasada americană nu putem merge.
- De ce? - E complicat.
- Da? - Unde eşti?
- Suntem în centru. - Nu sunteţi în siguranţă.
Autorităţile locale au semnalmentele voastre.
- Nu mă surprinde. - Ne străduim să vă scoatem de-acolo.
Nu trebuie să vă duceţi la ambasada italiană. Ai înţeles?
Da. Deja mi-am dat seama.
E vreunul dintre voi rănit?
Nu, suntem bine.
Dar "pachetul" ar putea să nu fie ce-am crezut noi.
Păi, nu cred că cineva e cine credem noi că este.
În orice caz, siguranţa voastră contează acum.
Auggie lucrează la o posibilă cale de scăpare.
"Posibilă"?
Foarte probabilă, deşi e încă în curs de elaborare.
Trebuie să ajungi
la linia terminalului de acostare al preşedintelui Americii.
Din Buenos Aires sau La Cotta?
Buenos Aires, dana 28.
Voi avea mai multe informaţii când veţi ajunge acolo.
Doar ajungeţi acolo şi s-aveţi grijă.
Şi mai e un amănunt pe care trebuie să-l ştii.
Annie, am aflat că doi oameni de contact ai lui Carlos au murit,
în ultimele 24 de ore. Ambii erau angajaţi la O.C.U.
El mi-a spus că lucra la o poveste despre O.C.U.
Numele lor sunt Rinaldo şi Vasquez.
Staţi în umbră. Duceţi-vă la ponton.
Vă vom scoate de-acolo.
Ce e?
Rinaldo şi Vasquez... Îţi spune ceva?
Două surse ale mele. De ce?
Sunt morţi.
Trebuie să ajungem la ponton.
Agenţia mea va încerca să ne scoată de-aici.
Dar...
Carlo.
Carlo, îmi pare rău.
Ştiu că e greu, dar trebuie să ne mişcăm.
Eu sunt răspunzător.
Au avut toată încrederea în mine şi acum sunt morţi.
Ne caută poliţia.
Totul va fi în zadar, dacă vei fi prins şi băgat la puşcărie.
Trebuie să plecăm, acum.
Ce se-ntâmplă aici?
Iubitul meu, dle ofiţer, mă pune mereu să fac tot felul de jocuri ciudate.
E o prostie, ştiu...
Femeia asta e nebună. Luaţi-o de pe mine.
Face glume cu dvs.
Îmi pare rău.
- Trebuie să vorbesc cu editorul, te rog. - Desigur.
- Annie, cum... cum de-ai ştiut? - Unde s-ar duce un scriitor?
Un scriitor?
Uite, suntem încă în pericol şi încă răspund pentru tine.
- Când ai decis că... - Nu avem timp pentru asta.
Trebuie să ajungem la locul de recuperare.
Mă bucur. Serios, dar trebuie să fac asta.
Nu, trebuie să ai încredere în mine.
Am încredere în tine... În general...
Dar am încredere şi în asta.
Uite, dacă voi fi ucis, Annie, ceea ce e destul de probabil acum,
atunci, povestea mea va fi publicată deja.
Trebuie s-o fac.
Am făcut promisiuni, iar eu vreau să-mi respect promisiunile.
De unde ştii că o vor publica?
Nu ştiu.
Dar nu e vorba de bătălii câştigate, Annie.
E vorba de bătălii de răzbunare.
Poţi înţelege asta...
Dacă eşti cine cred eu că eşti.
Fă-o repede.
Crezi că am un motiv ascuns?
Sincer, da.
Toţi avem motive.
Ni s-a spus, la instruire, să ne aşteptăm la asta.
Crezi că ale mele sunt suspecte, din cauza circumstanţelor mele?
Nu, domnule. Din cauza circumstanţelor mele.
Eşti în plină bătălie de relaţii cu publicul,
iar eu sunt "hitul verii".
Eşti îndrăzneţ, Auggie. Bravo ţie!
Am motivele mele, desigur.
Şi, da, mă lupt pentru cariera mea.
Şi ce? Nu e relevant.
Niciodată jocurile nu sunt curate, Auggie, niciodată.
Devine mult mai complicat, cu cât urci mai sus.
Sus sau jos, da sau nu.
Decizia ta, condiţiile tale.
La naiba cu mine, sau cu ce-mi trebuie mie sau nu.
Şi nu mi-aş face prea multe griji pentru mine, dacă aş fi în locul tău.
Încă mai am dinţi în gură.
O întrebare... în faţa cui mai răspund?
În faţa directorului şi a mea.
Şi cum e cu... câştigurile suplimentare?
La ce te gândeşti?
Să zicem că aş vrea să iei pe cineva dintr-o ţară străină.
Credeam că o să-mi ceri un minibar.
Oamenii lui lucrează la aceeaşi poveste.
Are un reporter, în golful San Jorge,
şi am aflat şi nişte nume.
Ştiu cine m-a vizitat când eram în arest.
- Cine? - Genaro.
- Romano Genaro. - E un agent de informaţii italian.
Primeşte o parte din câştigul de pe urma petrolului extras,
probabil milioane.
Ştiam că l-am călcat pe bătătură pe un oficial guvernamental,
cineva care trage sforile.
N-am ştiut până acum.
O să aibă o mare surpriză.
Care e cel mai bun drum până la ponton?
Genaro e omul nostru.
A ajutat grupul italian OCU să obţină silit terenuri petrolifere.
Ancheta lui Carlo Reni avea să dezvăluie acest lucru
şi să dea numele celor implicaţi.
De asta voia Genaro să ocolească orice canal oficial.
Deci nu era un favor profesional.
Reni nu e spion.
Dar, Joan, asta nu schimbă faptele care s-au întâmplat.
Jorge...
Agentul vostru a spart un punct de control al poliţiei
şi a atacat un poliţist. O voi aresta.
Nu mă ameninţa. Agentul meu e în pericol.
Şi asta e afacerea în care suntem implicaţi, Joan.
Tu îţi faci treaba ta. Eu o fac pe-a mea.
Jorge, cândva, undeva...
vom mai avea afaceri.
Nu-ţi imagina, vreun moment, că dacă-i faci rău unuia din oamenii mei,
nu va avea un puternic impact asupra relaţiilor noastre.
Annie, ce caută el aici?
Cineva de la ziar probabil că l-a informat.
Cum?
O să-ţi desfac cătuşele.
- Dă-mi cuvântul tău. - Da.
Vreau să rămâi aici, iar eu mă voi întoarce.
Nu, stai, stai, stai. Ce-ai de gând să faci?
Să te ţin în siguranţă.
Oamenii tăi nu vor veni.
- Vor veni. - Nu.
Când lucrurile se complică, devii neimportant.
- E mai simplu să ne lase să murim. - Te înşeli.
Oamenii pentru care lucrez nu mă consideră neimportantă,
sau pe tine.
Vor fi aici. Vino.
- Eşti bine? - Da.
Ăsta e pentru tine.
I-am reperat.
Echipa de recuperare i-a văzut.
Poliţia locală e acolo.
Aşteptăm.
Complimentele mele...
că i-aţi evitat pe oamenii mei şi-aţi rămas în viaţă.
Dar ăsta-i capătul drumului.
Destul.
Domnişoară, tu şi dl Reni veţi părăsi ţara mea
cât mai repede posibil.
Spune-i lui Joan că abia aştept să ne mai întâlnim.
Aşa voi face.
Suntem în regulă, întregul "pachet" e la bord.
Terminat.
Dle Genaro, ai vrea să mai adaugi ceva
la declaraţia privind atacul
asupra unui agent american, în Argentina?
Ţi-a oferit slujba, nu-i aşa?
Se pare că de acum eşti băiatul lui preferat.
Mult succes!
Sunt...
destul de mare ca să-mi retrag cuvintele.
Mă întorc acasă
şi voi publica, datorită CIA.
Aş putea să reconsider unele din părerile mele.
- Italienii sunt impresionanţi. - Vino în Italia.
Îţi voi arăta Roma. Mama mea va găti.
Mama ta?
Păi, sunt un fiu italian bun.
Poate, cu altă ocazie.
Ciao.
Un mesaj nou.
Bine ai venit, străino.
Caută-mă, când ai timp.
Trebuie să vorbim.
Am nişte noutăţi.
Sper să ai o noapte bună.
Pe mai târziu!
Subtitrare de Felixuca si Cornelia www.niftyteam.ro