Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Un loc foarte frumos.
Ar fi trebuit să-l vezi în anii '40.
Omule, ăsta era un loc în care voiai să fii.
Da, aveau spectacole
şi patinatori profesionişti din toată lumea.
Acea orgă Wurlitzer...
făcea furori.
Unde este, Charlie?
Scuză-mă?
Ai fost în război în 1942.
Ai venit acasă cu o pictură foarte valoroasă.
Furtul de obiecte de artă în război este o infracţiune foarte serioasă.
Spune-mi acum unde este...
şi nu vei merge la închisoare.
Nu am furat nimic în viaţa mea.
Şi dacă va merge cineva la închisoare, tu vei fi acela...
pentru că-mi arăţi legitimaţia aia falsă.
Corect.
Dar să ştii...
omul care m-a angajat să recuperez pictura aia
te va vâna ca pe un câine până o va găsi.
Nemernicul...
Hei, băieţi. Este în regulă tipul?
Pentru că nu-mi dau seama
cum I.Y.S. Insurance te va forţa să pleci.
Adică, nimeni nu a rezolvat mai multe investigaţii decât tine...
- Cu excepţia mea. - Domnilor?
Un Irish, fără gheaţă şi... Tu ce serveşti?
O cafea, mulţumesc.
Abandonarea îndatoririlor de serviciu.
Ei spun că am fost obsedat să alerg după o fantomă.
Şi au dreptate. Până săptămâna asta.
Ai găsit-o?
O femeie din Dusseldorf
a găsit astea în podul ei acum două săptămâni.
Sunt scrisori de dragoste de la Conrad Becker,
un infanterist nazist către mama femeii.
În ele, se referă la o pictură pe care a ascuns-o în echipamentul lui.
Acea pictură...
În regulă, dar... am mai auzit lucrurile astea.
în noaptea bombardării Magdeburgului.
A ajutat la stingerea incendiului. Ştiu că asta este adevărat.
A salvat Van Gogh-ul pierdut.
Unde... unde duce pista asta?
Oregon.
Ce-ar fi... să stăm jos?
Continuă.
În 1944, unitatea lui Becker a fost trimisă în Franţa,
unde a fost omorât de trupele americane.
Şi acolo, se pare,
pictura a fost luată de către acest om...
Charles Lawson.
Ce spune... dl Charles Lawson
despre asta?
Nimic. Refuză să vorbească cu mine... sau cu oricine altcineva.
Tocmai a fost internat într-un spital local cu dureri în piept.
Ştii... Owen, nu mă mai ocup de recuperarea bunurilor de artă.
Dar te ocupi cu...
ajutarea oamenilor, nu-i aşa?
S-a aflat despre asta, Nate.
Clubul Miliardarilor vrea pictura asta,
şi nu or să pună multe întrebări
în legătură cu modul în care au dobândit-o.
Am crezut că am găsit-o cu ani în urmă într-un seif în Kyoto,
dar era un fals.
Da, nu... Şi eu am căutat-o.
Buenos Aires, Damasc, Kiev.
Adică era ca balena albă a recuperărilor bunurilor de artă.
Unde sunt Hardison şi Parker?
I-am trimis înainte. O să înţelegi după prezentare.
Sophie.
"Pictorul mergând spre Tarascon."
Este un autoportret al lui Vincent Van Gogh
terminat în 1888.
A fost confiscat de către nazişti ca urmare a dorinţei lui Hitler
de a strânge toate operele europene de artă.
A fost expusă într-un muzeu din Germania
când bombardamentul aliaţilor a incendiat muzeul
şi a fost distrus.
Au existat zvonuri că pictura a supravieţuit,
dar nu a reapărut niciodată.
- Până acum. - Aşa credem.
Un fost coleg de-al meu crede că a fost introdusă ilegal
în SUA de către un soldat american după război.
Ce valoare are?
Judecând după recentele licitaţii, aş spune...
100 de milioane $, mai mult sau mai puţin.
Ceea ce ne aduce la vechiul tău serviciu, recuperarea.
Ce probleme crezi că are acest veteran bătrân?
Recompensa găsitorului este de probabil 10%,
aşa că depinde de ce crezi că va face un om pentru 10 milioane$.
Nate, am intrat. Ţinta este asigurată.
Ei bine, dacă nu-ţi place nimic,
pot să mă întorc mai târziu.
Sunt bine, mulţumesc.
De fapt, trebuie să plec de aici.
Dle Lawson, este în regulă. Suntem aici să te ţinem în siguranţă.
Bine?
Nu o să lăsăm să ţi se întâmple nimic. Îţi promit.
Linişteşte-te.
Este în regulă.
Bine, dacă mai ai nevoie de ceva, orice,
cheamă-mă, bine?
Bine, ai luat ce aveai nevoie din portofelul lui?
Fată, a trebuit să mă duc la arhive.
Ştii ce face praful sinusurilor mele.
Abia pot să respir. Sunt pe cale să mă sufoc.
Ştiu.
Este în regulă. Ce ai găsit?
Nu prea multe. Certificate de naştere. O grămadă de adrese vechi.
A părăsit ţara în 1945 şi nu s-a mai întors...
înapoi.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Vino.
Unde eşti?
Sunt în afurisita de debara!
Miroase a substanţe chimice şi a oameni bătrâni.
Hardison, ce ne poţi spune despre Charlie Lawson?
Ei bine, are 88 de ani.
A trăit şi a muncit în toată lumea...
Franţa, Botswana, Australia.
Paşaportul ui arată că a venit înapoi în Willamette
prima dată după război.
Este oraşul lui de baştină.
În aceeaşi săptămână este identificat
ca suspect în dispariţia picturii.
Coincidenţă?
Cred că pictura aia este ascunsă undeva în orăşelul ăla.
Trebuie să o găsim.
Da, sau bătrânul ăsta va fi rănit sau... mai rău.
Sau... dar... nu... Nu, nu... nu e o jucărie.
Ce, omule?
Mereu îmi spune să învăţ chestii tehnice.
Ei bine, asta nu se va întâmpla niciodată.
Avem un avion de prins.
Nu am nicio pictură.
Dle Lawson... nu suntem de la poliţie.
Nu-mi pasă nici dacă eşti însuşi Vincent Van Gogh.
Nu te pot ajuta.
Dle Lawson, pictura asta este o capodoperă pierdută.
Locul ei este într-un muzeu.
Cu cât timp păstrezi mai mult tăcerea,
cu atât mai mare este pericolul în care vei fi.
Întotdeauna am fost singur.
Pot să am singur grijă de mine.
În regulă, ei bine, dacă te răzgândeşti,
sună-mă.
- Ce? - Nu, aşteaptă. Aşteaptă.
Nu putem să plecăm.
O să vorbesc cu Nate. O să ne gândim la ceva.
Bine.
Aşteaptă.
O să vă spun ce vreţi să ştiţi.
Dar o să vorbesc doar cu ea.
Asta este o treabă pentru Sophie.
- Nu a cerut-o pe Sophie. - Da, dar... ce pot să fac eu?
Să-i joc jocul, să mă prefac că am emoţii,
să-i întrerup cronologia să-l împiedic să mintă?
În regulă, ascultă doar.
Nu am nicio idee ce o să-ţi spună,
dar în momentul ăsta este singura pistă pe care o avem.
O să-i urmăm indiciile.
Ascultă doar.
În regulă, Nate,
Sunt la casa în care a crescut Charlie Lawson.
Eşti sigur că merită asta?
Trebuie să începem de undeva.
Bună ziua.
Ce mai faceţi, dnă? Sunt de la compania de gaze.
Am avut câteva apeluri de scurgeri de gaze în cartier,
şi dacă nu vă deranjează,
aş vrea să intru.
Uite...
Dumnezeule. Asta este... este...
este de nivelul unu.
Avem un procent de 84% de L.O.L.
Aşa că dacă îmi poţi face un serviciu
şi să ieşi puţin afară,
o să cercetez restul casei.
- Nu ar trebui să dureze decât un minut. - Bine, în regulă.
Aşteaptă. Trebuie să îi spui inspectorului cu terenul. Este în curtea din spate.
Serios?
Ce cauţi aici, Frank?
Mă pensionez.
Barbie a lăsat aia în căsuţa ei de vis?
Frank.
Dle, este totul în regulă?
Da, inspectorul cu terenul tocmai a plecat.
A spus că nu este nicio problemă.
Cum este cu scurgerea de gaze?
Încă caut sursa. Pentru asta,
trebuie să ştiu în ce an a fost construită casa.
Nu ai actele originale
care m-ar putea ajuta să identific anul?
Nu.
Dar am găsit nişte obiecte de artă vechi.
Asta ar putea ajuta.
Totul a început la Roller Palace.
Când eram mic,
toată lumea din oraş era acolo sâmbătă seara.
Acolo am cunoscut-o.
Poftim.
Numele ei era Dorothy Ross.
Era fiica lui Alfred Ross,
un om de afaceri care se ocupa cu mobilă şi care deţinea jumătate din oraş.
Lua lecţii
la orga Wurlitzer din locul ăla.
În scurt timp am devenit prieteni.
Cum era ea?
Era încăpăţânată ca un catâr.
Nu asculta de nimeni.
Tatăl ei voia să devină o fată de societate,
dar ea voia să fie propria persoană.
Când ne-am cunoscut prima dată,
credeam că Dorothy Ross avea... avea totul.
O casă mare, haine elegante.
Dar când am mai crescut, am realizat...
că era la fel de prinsă în laţ ca mine.
Empire State Building?
Empire State Building!
Asta este? Acolo vrei să mergi?
Dorothy, am spus orice loc din lume!
Oraşul New York este în lume.
Nu am fost niciodată acolo. Tu ai fost?
Oraşul New York este un loc de unde poţi lua un vas.
Ce zici de... Taj Mahal?
Ei bine, desigur... nu ai spus
ce palate vreau să vizitez.
Taj Mahal nu este un palat. Nu a locuit nimeni acolo.
Este un mauzoleu pe care şahul l-a construit pentru soţia lui moartă.
Cum de ştii atâtea despre lume?
Încă mă lasă să intru în librărie.
Nu am vrut să spun în felul ăsta.
Cred că eu nu am imaginaţia ta.
Eu nu-mi imaginez. Plănuiesc.
Nate, oraşul ăsta este plin de vânători de comori.
O să fac o cercetare şi te anunţ ce-am găsit.
Dar nu-l lăsa pe Charlie să plece din spital.
Am găsit asta în spatele unui perete când ne-am mutat.
Aşteaptă.
Nu m-am îndurat să-l arunc.
Te ajută?
Nu, dar se pare că cineva care a locuit aici
a vrut să viziteze...
- Turnul Eiffel! - Da.
Acolo voia să meargă şi Dorothy!
Tatăl ei era încântat
că ea în sfârşit aspira la lucruri mai bune în viaţă.
Aşa că a început să ia lecţii de franceză.
Ceea ce nu ştia era ca ea la rândul ei
mă învăţa şi pe mine franceza.
"Spune-mi te rog unde pot găsi cea mai apropiată băcănie".
S'il vous plaît, ou se trouve la boulangerie la plus proche?
"Ultimul vas a plecat acum o oră.
Va trebui să o iei pe pod."
Le dernier băteau est parti depuis une heure.
Îl vous faut passer par le pont.
Pentru Dumnezeu!
Eu am un mediator privat, dar tu vorbeşti franceza mai bine ca mine!
Pour l'amour du ciel, j'ai un professeur particulier,
mais toi tu parles le francais mieux que moi.
Mă pricep la limbi străine.
Aş spune că eşti gata să mergi în Franţa chiar acum.
Poate putem merge împreună după ce pleacă germanii.
Am spus-o ca o glumă,
doar ca să pot retracta, dar eram serios în privinţa fiecărui cuvinţel.
Eram îndrăgostit de Dorothy Ross.
Mi-ar plăcea asta.
Dorothy!
Tati!
Mi-a căzut cartea.
Charlie mă ajuta.
Desigur. Ce mai face mama ta?
Încă lucrează pentru familia lui Harold Dole?
Da, dle. De 20 de ani.
Bine.
Ei bine, transmite-i mamei tale salutările mele, bine?
Da, o să fac asta, dle Ross.
Arăţi superb astăzi.
Mulţumesc.
Oraşul Willamette nu era oraşul Selma din Alabama,
dar era anul 1942.
Şi un negru făcând propuneri unei albe
era o crimă.
Dar scăpasem cu asta.
Sau aşa credeam.
Hei!
Ce am făcut?
Ştii ce ai făcut.
Şi abia am început.
Ei bine, ce mai aştepţi? Loveşte-mă! Loveşte-mă!
Lewis.
Mă întrebam ce caută maşina ta aici.
Şerifule.
Ciudatul ăsta a încercat să îşi facă de cap cu tânăra Ross.
- Este o minciună! - Încetişor, Charlie.
Lewis, tu te ocupi de moara dlui Ross, nu-i aşa?
Da, dle.
Slujba asta vine şi cu vreo insignă acum?
Faci o greşeală, şerifule.
Ei bine, nu va prima dată.
Acum pleacă.
Salut, Charlie.
O să fiu în regulă.
Acum...
Să te iei de fiica lui Alfred Ross...
Te joci cu focul, fiule.
Pot să am singur grijă de mine.
Ei bine, nu, nu poţi.
Eu plec în tabăra de instrucţie
şi după aia la război.
Ajutoarele de şerif pe care le las aici,
nu te cunosc atât de bine ca mine,
şi nu or să le pese deloc
dacă băieţii ăia se întorc.
Îţi garantez asta. Bine?
Şi or să întoarcă.
Ce... ce ar trebui să fac?
Toată lumea trebuie să-şi găsească propria cale acum.
Îţi spun doar care este legea pământului.
În acel moment am realizat că trebuie să fac ceva
ca dl Ross să-şi schimbe părerea despre mine.
Poate Dorothy avea dreptate...
Poate eram gata să plec în Franţa.
Charlie nu este aici.
S-a înrolat în dimineaţa asta.
Nu erau multe opţiuni
pentru un negru în armată.
Conduceam un camion de provizii care făcea parte din convoiul aliaţilor.
Eram bun la asta.
Îmi puteam folosi franceza
să schimb cai pe mâncare şi vin sau orice altceva.
Ei bine, nu că aveam ocazia să mă bucur de ele.
Era după Ziua D, şi eliberam zonele rămase cu germani
în ţinuturile rurale din Franţa.
Să ne oprim aici.
Parisul trebuia să aştepte.
Am nevoie de o altă grenadă. Asta este din cele care nu funcţionează.
Am nevoie şi de nişte muniţie.
Ascultaţi! Ajutaţi-mă, dlor, vă rog!
Întoarceţi-vă! Este periculos!
- Ce este? - Este periculos, dle!
- Grozav. Când îmi pierd traducătorul. - Un soldat german.
L-am văzut intrând în ferma mea.
- Sunteţi în pericol. - Ce naiba spune?!
Hei, tipule de la provizii. Mă asculţi?
Nemţi! A spus nemţi! La pământ!
Fugiţi!
Este în pădure!
Foc de acoperire!
Te poţi mişca? Mişcă-te spre mine!
Mişcă-te!
Ajută-mă! Ajută-mă!
Am nevoie de o poziţie!
Grenadă!
Mişcă-te!
Tipule cu aprovizionarea!
Charlie!
Nu avea niciun sens să fie singur.
În haosul invaziei, totul era posibil.
Ia asta. Ia-i proviziile.
Dă-mi geanta.
Ar putea fi nişte informaţii pe hărţi.
Du-te.
Bună ţintă, Lawson.
L-ai auzit menţionând de scrisori?
Poate că este adevărat.
Ce ai?
Probabil doar sensibilitatea mea la praf.
Asta se întâmplă când mă trimiţi...
- La arhive... - Nu, nu, nu. Nu.
Dorothy Ross. Ce ai aflat despre Dorothy Ross?
D... este moartă.
Dorothy van Buren, fostă Dorothy Ross...
A murit acum trei ani.
Dar se pare că şi-a petrecut întreaga viaţă aici în oraş,
cântând la orga Wurlitzer la Roller Palace.
I-a lăsat casa fiicei sale.
- Unde? - Asta este adresa.
- Există o fiică. - Da.
Dorothy s-a măritat cu un tip din localitate '57.
El a murit în anii '90.
O să verific.
De parcă să stai aici în spital este mai bine.
Ştii, omule, dacă scap de misiunea asta...
- Fără probleme respiratorii... - Da.
va fi un miracol.
Ce? Serios? Asta? Ce... rău.
Nu ştiu pe unde a fost asta.
Felicitări, soldat.
Stătea acolo, dle,
aşa că nu am avut de ales, ştiţi.
Hei. Ce se petrece?
McClusky a ucis primul inamic.
A salvat întreaga unitate.
Locotenentul îl vă recomanda pentru o medalie.
McClusky...
omul care s-a ascuns în spatele camionului meu.
Am trimis după tine?
Eu l-am ucis pe acel lunetist.
Ştii asta. Eu ştiu asta. Toată lumea ştie asta.
McClusky a tras acel foc. Scrie în raportul meu.
Este o minciună.
Îmi spui mincinos?
Da, dle, asta fac.
Războiul ăsta este pe terminate.
Gândeşte-te ce faci în momentul ăsta.
Nu-mi spune mie să mă gândesc, locotenente.
Gândirea mea ţi-a salvat viaţa!
Dar nu mi se recunoaşte asta pentru că sunt negru,
nu-i aşa?
Aşa este.
Nu este politica guvernului SUA
să acorde medalii negrilor.
Ca urmare, soldatul McClusky
a tras acel foc care l-a ucis pe lunetist,
el devenind, nu tu, un candidat la Steaua de Bronz.
Asta este situaţia, Charlie.
Nu trebuie să-ţi placă, dar asta este situaţia.
Când vorbeşti engleză şi franceză,
germana nu este atât de grea.
Scrisorile erau pentru prietena lui de acasă,
o fată pe care nu avea să o mai vadă, din cauza mea.
Nu aveam timp să zăbovesc asupra acestei situaţii nefericite
pentru că în ce am citit în continuare
era vorba de o pictură pe care o salvase de incendiu...
şi cum ea le va asigura traiul
pentru tot restul vieţilor lor.
Ia asta. Ia-i proviziile.
Dă-mi geanta.
Echipamentul lunetistului era în cortul lui.
Locotenentul nu se uitase încă la el.
Eram singurul care ştia despre pictură.
În acel moment, am realizat
că nu trebuia să fiu un erou să o cuceresc pe Dorothy.
Aveam pictura.
Şi aveam un plan.
Cum pot dărâma Roller Palace?
Este o poveste lungă.
Dezvoltatorul a mituit comisia de planificare.
Firma mea de avocatură încearcă să ajute.
Ei bine, ai venit în locul potrivit.
Mama mea a cântat la orga Wurlitzer la Roller Palace...
- 50 de ani. - Aşa mi s-a spus.
Oricând cineva ar încerca să-l dărâme,
s-ar fi luptat aprig cu ei.
Ar sta aici, la vechiul ei birou,
şi ar scrie o scrisoarea oricui ar fi ascultat-o.
Asta este ea.
- Este frumoasă. - A fost.
A murit acum trei ani.
Îmi pare rău...
Accentul tău.
Îmi aduci aminte de mătuşa Cecilia.
A fost soţia unui soldat, şi a învăţat-o pe mama
să cânte la Wurlitzer la Palace
după război.
Ştii, tatăl tău mă plăteşte la oră.
Haide, Cecilia. Iau doar o pauză!
Profesorul meu m-ar fi lovit peste degete cu o riglă.
Ei bine, din cauza asta sunt atât de norocoasă să fii tu profesoara mea!
Prima dată când am văzut-o pe Dorothy de când plecasem la război,
era ca şi când plutea.
Dorothy!
Este în regulă, Cecilia.
Este un vechi prieten.
Charlie.
Când te-ai întors?
Nu contează.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Singuri.
Da.
Pot să văd că Roller Palace a însemnat foarte mult pentru mama ta.
Aşa este.
Scuză-mă.
Alo?
Alo, dră Porter?
Sunt Chad Jones şi sun din partea serviciului de credit bancar.
A avut loc o activitate neobişnuită pe cardul dvs de credit.
Din întâmplare, aţi achiziţionat un jet ski?
Îmi pare rău, un ce?
Am mai multe cheltuieli pe care aş vrea să mi le confirmaţi.
Bine, asta este ridicol. Lăsaţi-mă să-mi iau cardul.
Doar un minut.
Îmi pare rău. Mă poţi scuza puţin?
- Nicio problemă. O să mă uit la album. - Bine.
Sunt singură.
Nu e nicio urmă de tablou aici,
dar am un indiciu.
Bună, micuţă cheie ascunsă de la o cutie de valori.
Dră Porter, aproape am terminat cu înlăturarea acestor false cheltuieli
de pe cardul dvs de credit.
Mai durează un moment.
Oameni buni, pictura aia are doar 45 de centimetri.
Poate încăpea cu uşurinţă într-o cutie de valori.
Sau ar fi putut să o vândă şi să pună banii în cutia de valori.
Sophie, Hardison... deschideţi cutia aia de valori.
Eliot, vreau să asiguri perimetrul în jurul băncii.
Parker, faci o treabă grozavă. Continuă.
Îţi aminteşti când ţi-am cerut să vii la Paris cu mine?
Ei bine, acum putem.
Putem vinde pictura asta în New York,
şi să nu ne mai întoarcem niciodată în oraşul ăsta.
Putem merge împreună în toate locurile în care vrei să mergi.
Nu ne poate opri nimeni.
Ce spui?
Spun "da".
Cum facem asta?
Ei bine, cânţi la Wurlitzer mâine seară, nu?
Toată lumea din oraş va fi aici.
Atunci o să o facem.
Dar o să ai nevoie de ajutor.
O să mă ajute ea.
Bine.
Aici este. Pas cu pas.
Putem face asta.
Vine cineva!
Franceza mea. Este tot groaznică.
Ştiu.
Cum ţi-a fost ziua, iubito?
Fără evenimente.
Serios? Te frământă ceva?
Ploaia. Îmi aminteşte de Londra.
Mi s-a făcut dor de casă, cred.
Va trebui să ne ocupăm de asta.
Scuză-mă.
Tu eşti managerul?
Da. Mă ocup de voi într-o clipă.
Mă tem că asta nu poate aştepta.
Putem să vorbim în privat?
Desigur.
- Te rog scuză-ne o clipă. - Da, dle.
Care este problema?
"Problemă" este că banca ta a picat
un test preliminar de stres.
Pe o scară de la 1 la 5...
1 fiind cel mai bine, iar 5 cel mai rău...
banca ta are un punctaj...
Management de risc, 5.
Împrumuturi proaste, 5.
Rezerve de bani cash, 5.
Aşa că avem nevoie să vedem totul...
biroul din spate, seiful, totul.
Asta este scandalos. De ce nu am fost informat?
Sună la Washington şi verifică-ne.
Dar te-aş sfătui să vorbeşti încet
dacă nu vrei să se afle de banca ta falită.
Spuneam doar.
Da, sunt... Marcus Dupree.
Da, asta este o investigaţie a FDIC.
Ce vrei să ştii?
Pot să confirm că este o inspecţie inopinată
programată astăzi.
Aşa este... Trebuie să te pun în aşteptare.
Randal.
Singapore, nu-i aşa?
Da.
Chitara Hofner a lui Paul McCartney.
Îmi datorezi 27.000$.
Sau putem împărţi onorariul pentru treaba asta
şi să plecăm cu 5 milioane $ fiecare.
Ce spui?
Ar fi trebuit să mă plăteşti, Randal.
Nu înţeleg.
De ce nu puteai să fugi cu Dorothy noaptea?
În ce maşină? A tatălui ei?
Nu am fi ajuns la graniţa ţinutului.
Trebuia să plecăm când toţi cei din oraş
urmăreau altceva.
Nu eşti emoţionată, nu?
Poţi cânta piesa asta în somn.
Da. Doar că...
Sunt foarte mulţi oameni aici în seara asta.
Iubito, o să fii grozavă.
Ca întotdeauna.
Mai bine m-aş duce să repet.
Vreun semn de el?
Nu, dle.
Eşti sigur că s-a întors?
Este aici.
Găseşte-l.
Dorothy.
Charlie Lawson.
Cred că trebuie să vorbim.
Când l-am văzut pe tatăl lui Dorothy,
m-am gândit că totul se terminase.
Tocmai te-ai întors din război.
Europa sau Pacific?
Franţa.
Am aterizat în Calais după Ziua D.
Dumnezeule.
Îţi suntem datori.
Mama ta ar trebui să fie mândră.
Nu vorbi de mama mea. Nu-ţi este prietenă.
Uite care e chestia.
Doar pentru că ţi-ai servit naţiunea onorabil
asta nu-ţi dă dreptul să îmi vorbeşti în felul ăsta.
Se pare că ai uitat care îţi este locul.
Dacă vrei să mă baţi...
fă asta.
Nu.
Nu vreau să fac asta.
Vreau doar să-ţi pun o întrebare.
Care sunt planurile tale cu fiica mea?
Este încuiată pe dinafară.
Trebuie să ies. Trebuie!
Orice ai pus la cale cu soţia mea, încetează acum.
L-am văzut pe Charlie ieri aici.
I-ai spus tatălui meu?
Nu aş face niciodată asta.
Dar nu trebuia să o implici pe soţia mea în asta!
- Ăsta este oraşul meu! - Nu înţelegi.
Dacă tatăl meu află că Charlie...
Trebuie să mă duc acolo! Te rog!
Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă! Aşteaptă! Aşteaptă!
Dorothy şi cu mine mergem în Canada.
Ţi-a furat cheile. O să îţi luăm maşina.
Sunt chiar aici în geanta mea.
Ce?
Grenadă!
Am nevoie de o altă grenadă. Asta e din grămada aia care nu funcţionează.
Hei! Hei! Uite-i!
- Plecaţi de aici! - Plecaţi!
Bine, putem sări la Edmundville,
să luăm un tren spre vest.
Tatăl tău nu ne va prinde.
Nu este adevărat. Ştii că nu este adevărat.
Tatăl meu va face orice
să ne găsească şi să mă aducă înapoi aici.
O să te rănească. Nu pot să las să se întâmple asta. Pot să...
Pot să am singur grijă de mine.
Ştiu că poţi. Dar eu nu pot.
Nu am fost niciodată în franţa, Charlie.
Oraşul ăsta, locul ăsta...
este căminul meu.
Poftim.
Ce?
Nu!
Nu, ţine-o în siguranţă. Ţine-o în siguranţă pentru mine.
Ţine-o în siguranţă.
Te iubesc, Dorothy.
Eşti foarte frumoasă.
Te iubesc.
Şi...
A fost ultima dată când am văzut-o pe Dorothy Ross.
Dar pictura... I-ai dat-o ei.
Adică, ai fi putut să o vinzi să fii aranjat pe viaţă.
Da, parcă am mai citit asta într-o scrisoare.
Nu a funcţionat foarte bine pentru el.
Poate pictura este blestemată.
Aşadar nu te-ai întors în oraş pentru pictură.
Am ajuns în Franţa singur.
Chiar am mers pe acelaşi drum
pe care a mers Van Gogh în pictură.
Am avut o viaţă remarcabilă.
M-am întors în oraş să o văd pe ea.
Am venit doar vreo doi ani prea târziu.
Unde crezi că este pictura acum?
Contează?
Ei bine, am numărat 70.000$ în bancnote mici.
Ţi-am spus eu. Dorothy a vândut pictura aia.
Asta trebuie să fie tot ce a rămas.
Ştiu unde este pictura.
Sophie, Hardison, protejaţi-l pe Charlie.
Eliot, vino cu mine. O să-ţi trimit adresa.
Dle, am închis.
Suntem de la Societatea Istorică. Am venit să reparăm vechiul Wurlitzer.
De cât timp nu merge tubul ăla?
De când îmi pot aminti.
Doamna care cânta înainte, evita tubul ăla.
O să iau eu asta.
Owen.
Ce faci?
Mi-am petrecut ultimii 20 de ani din viaţa fugărind o fantomă.
Mi-am pierdut familia.
Am pierdut totul.
Nu plec de aici fără pictură.
Ştii, Charlie Lawson a spus că pictura asta este blestemată.
Un soldat german a murit pentru ea.
Uite ce ţi-a făcut ţie, Owen.
Nate, ştiu că tu crezi că mă poţi face să mă răzgândesc.
Dar nu poţi.
Ei bine, nu încerc să mă înţeleg cu tine, Owen.
Vreau doar să înţelegi de ce fac asta.
Nu!
Nu, nu, nu.
Pictura asta este cu un bărbat care se duce la muncă.
Din cauza asta ţi-a plăcut.
Cumva s-a pierdut asta.
Cred că Muzeul de Artă din Boston
este o alegere excelentă, Charlie.
Cum ţi-ai dat seama?
Tu mi-ai spus.
Vezi tu, odată ce am ştiut că Dorothy avea pictura,
cheia găsirii picturii era să o înţeleg pe ea.
Mama a cântat la orga Wurlitzer de la Roller Palace
timp de 50 de ani.
Oricând ar fi încercat cineva să îl dărâme,
s-ar fi luptat aprig cu ei.
Era loială.
Loială acestui oraş, loială faţă de tine.
Ţi-a făcut o promisiune.
A spus că va ţine Van Gogh-ul în siguranţă,
şi exact asta a făcut...
Veghind asupra ei de fiecare dată când cântă la orgă.
A păstrat banii pe care-i primea toţi anii, sperând...
- Pentru cazul în care mă întorceam. - Da.
Ştii...
Când m-am întors aici şi am aflat că murise,
m-am simţit înşelat.
Nu ştiam ce ar fi simţit dacă m-ar fi văzut.
Acum cred că ştiu.
Nu poţi ştii că asta este povestea reală.
Nu, dar este cea mai bună poveste.
Cred că asta e tot.
Da.
Or să te externeze peste o oră, aşa că...
Ai grijă de tine, Charlie.
Este singurul lucru pe care l-am făcut întotdeauna.
Bine.
Este un lucru pe care vreau să ţi-l spun.
Nu irosi timpul.
Da.
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team
Sincronizarea 720p WEB-DL: PoLL11 @ www.titrări.ro