Haide, să-i spunem noapte bună fratelui tău.
Noapte bună, Sam.
Noapte bună, scumpule.
Hei, Dean.
- Tati! - Salut, amice.
Crezi că Sammy e pregătit să paseze o minge de fotbal?
- Nu, tati. - Nu.
- Te ocupi tu de el? - Mă ocup eu.
Vise plăcute, Sam.
John.
John? Îi e foame?
- Sst. - Bine.
Hmm.
Sammy. Sammy.
Nu!
Mary?
Mary!
Mary.
Hei, Sammy.
Eşti bine?
Nu! Mary!
- Tati! - Du-l pe fratele tău afară...
cât de repede poţi. Nu te uita înapoi. Acum, Dean. Du-te!
Mary!
Nu!
E în regulă, Sammy.
Eşti cu mine.
E bine. Mă descurc. Du furtunul mai aproape.
Poftim.
- Un jet în partea dreaptă. - Mă ocup eu.
Hei, stai acolo. Trebuie să stai acolo.
Haide. Trebuie să stai pe trotuar.
Sam. Hai, mişcă-te, bine?
Trebuia să fim acolo acu' vreo 15 minute.
Sam. Vii sau ce faci?
- Chiar trebuie? - Da.
O să fie distractiv.
Şi unde-ţi e costumul?
Ştii ce părere am despre Halloween.
Pentru Sam şi nemaipomenita lui victorie la admiterea la Drept.
Nu-i chiar aşa mare scofală.
Poftim. Ai intrat printre primii.
- Poţi să mergi oriunde la Drept. - Am un interviu aici luni.
Dacă merge bine, cred că am şanse să intru la buget la anul.
Hei, o să fie excelent.
- Ar fi bine. - Cum e să fii...
- ... mândria familiei? - Ei nu ştiu încă.
Habar n-au? Eu aş jubila. De ce nu?
Pentru că nu suntem chiar aşa de uniţi.
Nici noi nu suntem tocmai de înrămat. Încă un rând.
- Nu. - Nu. Nu. Nu.
Serios, sunt mândră de tine.
Îi vei da pe spate şi vei obţine locul la buget.
Ştiu sigur.
Ce m-aş face fără tine?
Te-ai face arşice.
O-ho, uşor, tigrule.
Dean?
- M-ai speriat de moarte. - Asta pentru că n-ai antrenament.
Sau poate că ai. Dă-te jos.
- Dean, ce naiba faci aici? - Păi, căutam o bere.
Ce naiba cauţi aici?
Bine, în regulă. Tre' să vorbim.
- Telefonul? - Dacă sunam, mi-ai fi răspuns?
Sam?
Jess, hei.
Dean, ea e iubita mea, Jessica.
Stai. Fratele tău, Dean?
Ador Ştrumfii.
Ştii, trebuie să-ţi spun, eşti mult prea bună pentru frate-meu.
Stai să iau ceva pe mine.
Nu, nu. Nu, nu te deranja.
Serios.
Trebuie să-ţi împrumut iubiţelul, să discutăm nişte chestiuni de familie.
Dar mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Nu.
Nu. Orice vrei să zici, poţi zice cu ea de faţă.
Bine.
Ăă, tata n-a venit acasă de câteva zile.
Poate stă peste program la vreo crâşmă. O să apară mai devreme sau mai târziu.
Tata a plecat la vânătoare.
Şi n-a venit acasă de câteva zile.
Jess. scuză-ne.
Trebuie să ieşim puţin.
Haide, nu poţi să dai buzna în miez de noapte şi să te aştepţi să plec cu tine.
Nu înţelegi, Sammy. Tata a dispărut. Am nevoie să mă ajuţi.
Îţi aminteşti Poltergeist-ul din Amherst?
Porţile Diavolului din Clifton? Mereu dispare şi mereu e bine.
Dar niciodată atât de mult. Deci, vii cu mine au ba?
- Nu vin. - De ce nu?
Am jurat să renunţ la vânătoare. De tot.
N-a fost uşor, n-a fost nici chiar aşa de rău.
Serios? Când i-am spus tatei că mi-e frică de arătarea din dulap...
-... mi-a dat o armă de .45. - Ce altceva ar fi trebuit să facă?
Aveam 9 ani.
Ar fi trebuit să spună "Nu-ţi fie frică de întuneric".
"Nu-ţi fie frică de întuneric"? Ba, ar trebui să-ţi fie. Doar ştii ce-i acolo.
Da, ştiu. Dar felul în care am crescut după ce mama a fost ucisă...
şi obsesia tatei de a găsi ceea ce a ucis-o. Şi încă tot n-am găsit arătarea.
- Aşa că omorâm tot ce găsim. - Şi salvăm o căruţă de oameni cu asta.
Crezi că mama şi-ar fi dorit aşa ceva pentru noi?
Antrenamentul cu arme? Şi topirea argintului să facem gloanţe?
Doamne, Dean, am fost crescuţi ca nişte războinici.
Şi ce vrei să faci? O să duci o viaţă normală, ca orice alt american?
- Asta vrei? - Nu. Nu normală. Sigură.
Şi de-asta ţi-ai luat lumea-n cap.
Am plecat doar la facultate.
Tata a fost cel care a zis că dacă plec să nu mă mai întorc.
- Şi exact asta fac. - Păi, tata are necazuri acum...
dacă nu cumva e mort deja. Simt asta.
- Nu pot face asta de unul singur. - Ba poţi.
Mda. Păi, nu vreau.
Ce anume vâna?
Bine. Hai să vedem. Unde am pus chestia aia?
Deci, când tata a plecat, tu de ce nu te-ai dus cu el?
Îmi găsisem singur de lucru. Ceva legat de voodoo în New Orleans.
Tata te-a lăsat să mergi la vânătoare de unul singur?
Frate, am 26 de ani.
Bun. Fii atent.
Deci tata investiga ceva dispariţie misterioasă lângă Jericho, California.
Tipul ăsta, cam acu' o lună. Au găsit maşina dar fără el. Dispărut în misiune.
- Poate a fost răpit. - Mda. Mai e încă unul în aprilie.
Altele în decembrie 2004, 2003...
'98, '92. Zece dispariţii pe parcursul a zece ani.
Toţi bărbaţi, toţi pe aceeaşi porţiune de 8km de şosea.
Au avut loc tot mai multe dispariţii...
aşa că tata s-a dus să investigheze. Asta a fost cam acu' trei săptămâni.
N-am avut veşti de la el de atunci, ceea ce-i destul de rău.
Apoi am primit mesajul ăsta vocal ieri.
Dean. Ceva se intâmplă aici. E serioasă treaba.
Trebuie să încerc să aflu ce se petrece.
Ai mare grijă, Dean. Suntem cu toţii în pericol.
- Ştii că sunt interferenţe în ăla? - Nu-i rău, Sammy.
Cam ca mersul pe bicicletă, nu-i aşa?
Bine, am încetinit mesajul şi l-am trecut prin Goldwave...
am scos şuierăturile de pe fundal şi am obţinut asta.
"Nu mă mai pot întoarce acasă".
În aproape doi ani nu te-am deranjat niciodată, nu ţi-am cerut nimic.
Bine, vin.
Te ajut să-l găseşti. Dar trebuie să mă întorc luni la prima oră.
- Doar aşteaptă aici. - Ce-i luni la prima oră?
Am...
- Am un interviu. - Ce, pentru o slujbă? Nu te duce.
E un interviu la Drept şi tot viitorul meu e în joc.
- Drept? - Deci batem palma sau nu?
Stai, pleci?
- E tatăl tău? E în regulă? - Da. Doar nişte dramă familială.
Fratele tău zicea că e plecat la ceva vânătoare?
O, da, e doar la vânat de căprioare la cabană.
Probabil că-i are pe Jim, Jack şi Jose cu el.
- Noi doar o să-l aducem înapoi. - Cum rămâne cu interviul?
O să ajung. Durează doar vreo două zile.
Sam. Te rog.
Opreşte-te un moment.
Eşti sigur că eşti bine?
- Sunt bine. - Doar că...
nici măcar nu vorbeşti de familia ta.
Şi acum pleci cu noaptea-n cap ca să petreceţi weekend-ul împreună?
Şi cu ziua de luni, care înseamnă enorm de mult...
Hei, totul o să fie bine.
Mă voi întoarce la timp. Promit.
Măcar spune-mi unde mergeţi.
Amy, nu pot veni în seara asta.
Pentru că merg la serviciu de dimineaţă, de-aia.
Bine, şi mie mi-e dor, dar tata o să mă desfiinţeze.
Hei, Amy, pot să te sun mai încolo?
Necazuri cu maşina sau ceva?
Du-mă acasă.
Sigur. Urcă.
Deci, unde locuieşti?
La capătul Drumului Breckenridge.
Vii de la o petrecere de Halloween sau ceva?
Ştii, ăăă...
o fată ca tine chiar n-ar trebui să fie singură aici.
Sunt cu tine.
Crezi că sunt drăguţă?
Mm-hm.
- Vii acasă cu mine? - Ăăă.
Ba bine că nu.
Ei, haide. Doar nu locuieşti aici.
Nu mă mai pot întoarce acasă.
Ce? Ce tot spui? Nici măcar nu locuieşte cineva aici.
Unde stai?
A fost bună.
Gluma s-a terminat, bine?
Vrei să plec?
Alo?
Hei. Vrei micul dejun?
Nu, mersi.
Cum ai plătit alea? Tu şi tat încă faceţi escrocherii cu carduri de credit?
Mda, păi, vânătoarea nu-i tocmai o carieră ca de sportivi profesionişti.
Oricum, noi doar completăm cereri. Nu-i vina noastră că ei ne trimit carduri.
Zău? Şi ce nume aţi trecut pe formulare de data asta?
Burt Aframian şi fiul său Hector.
- Ne-am ales cu două carduri din asta. - Pare destul de bine.
Jur, frate. Trebuie să-ţi îmbunătăţeşti colecţia de casete audio.
- De ce? - Păi, pentru început, sunt casete.
Şi apoi...
Black Sabbath? Motorhead? Metallica?
Cele mai mari hit-uri ale rocker-ilor cu chica.
Păi, regulile casei, Sammy. Şoferul alege muzica...
copilotu-şi ţine gura.
Ştii, "Sammy" e un băieţel rotofei de 12 ani. E Sam, bine?
Scuze, nu te aud. Muzica e prea tare.
Mulţumesc.
Nu e nimeni cu semnalmentele tatei la spital sau la morgă. Deci e ceva.
Fii atent.
Hai să mergem.
Aţi găsit ceva?
Nu! Nimic!
Nu sunt urme de luptă. Nici urme de pantofi. Nici amprente.
- E lună şi bec. Aproape prea curat. - Deci băiatul ăsta, Troy...
- ... se vedea cu fiica dvs.? - Da.
- Ce face Amy? - Lipeşte afişe în centru.
Voi, băieţi, doar ce-aţi mai avut unul ca ăsta luna trecută, nu?
Şi voi cine sunteţi?
Şerifi federali.
Nu sunteţi cam tineri să fiţi şerifi?
Mersi. Foarte drăguţ din partea dumitale.
Aţi mai avut un caz ca ăsta, corect?
Aşa e. La vreo 2km mai sus pe şosea.
- Au mai fost şi altele înaintea ăluia. - Deci, victima asta...
o cunoşteai?
Într-un orăşel ca ăsta, toţi se cunosc între ei.
Vreo legătură între victime, în afară de faptul că sunt toţi bărbaţi?
Nu, din câte ne putem da noi seama.
- Şi care e teoria? - Sincer? Nu ştim.
Crime în serie? Răpiri în serie?
Păi, asta-i exact munca de mântuială la care mă aşteptam din partea poliţiei.
Mulţumim pentru timpul acordat.
Domnilor.
- Ce-a fost aia? - De ce m-ai călcat?
De ce vorbeşti cu poliţia aşa?
Haide. Ei habar n-au ce se patrece.
Dacă e să-l găsim pe tata, trebuie să rezolvăm cazul singuri.
Pot să vă ajut, băieţi?
Nu, domnule. Tocmai plecam.
Agent Mulder. Agent Scully.
Pariez că ea e.
Mda.
- Tu trebuie sa fii Amy. - Da.
Troy ne-a spus. Noi suntem unchii lui. Eu sunt Dean. El e Sammy.
Nu mi-a pomenit niiodată de voi.
Aşa e Troy. Nu prea suntem prin preajmă, stăm în Modesto.
Şi noi îl căutăm...
şi mai întrebăm prin oraş.
Hei, eşti în regulă? - Da.
T deranjează dacă-ţi punem câteva întrebări.
Vorbeam la telefon cu Troy. Se îndrepta spre casă.
A spus că mă sună înapoi. Şi...
- ... n-a mai făcut-o. - N-a spus nimic...
- ... ieşit din comun? - Nu. Nimic ce să-mi pot aminti.
Îmi place colierul tău.
Troy mi l-a dat.
Mai mult ca să-i sperie pe ai mei cu chestiile alea diavoleşti.
De fapt, reprezintă exact opusul.
O pentagramă reprezintă protecţie împotriva răului.
E foarte puternică. Adică, dacă crezi în chestiile astea.
OK. Mulţumim, "Enigme neelucidate".
Iată cum stă treaba, doamnelor. Modul în care a dispărut Troy...
ceva-i putred. Deci dacă aţi auzit ceva...
Ce e?
Păi, e doar... Vreu să zic, cu toţi tipii ăştia dispăruţi, lumea vorbeşte.
- Despre ce vorbeşte? - Despre ce vorbeşte?
E o legendă de prin partea locului.
O fată a fost ucisă pe Centennial, gen, cu zeci de ani în urmă.
Păi, se presupune că e încă pe acolo.
Face autostopul.
Şi oricine o ia cu maşina...
păi, dispar pe veci.
Lasă-mă să încerc. - Mă descurc.
Frate.
Ai o problemă cu deţinutul controlului.
Spiritele furioase se nasc din morţi violente, da?
- Da. - Poate n-a fost o crimă.
Asta era în 1981, "Constance Welch, 24 de ani...
sare de pe Podul Sylvania. Se îneacă în râu."
- Spune de ce a făcut-o? - Da.
- Ce? - Înainte să fie găsită, a sunat la 911.
Cei doi copii ai ei erau în cadă. I-a lăsat singuri...
şi când s-a întors, nu mai respirau.
Muriseră amândoi.
"'Copilaşii noştri s-au dus, şi Constance n-a putut suporta'...
spune soţul, Joseph Welch."
Podul ăla îţi pare cunoscut?
Deci de aici şi-a dat Constance drumul.
Crezi că tata ar fi trecut pe aici?
Păi, el urmăreşte povestea şi noi îl urmărim pe el.
Bine, şi acum ce facem?
Căutăm până-l găsim. S-ar putea să dureze o vreme.
Dean. Ţi-am spus. Tre' să mă întorc până luni...
Până luni.
- Corect. Interviul. - Da.
Da. Uitasem.
Chiar eşti serios în legătură cu asta, nu?
Ai impresia c-o să devii vreun avocat?
- Să te însori cu iubita ta? - Poate. De ce nu?
Jessica ştie adevărul? Ştie despre chestiile ce le-ai făcut?
Nu. Şi nu ve şti niciodată.
Asta da relaţie sănătoasă. Poţi să te prefaci cât vrei, Sammy.
Dar va trebui să dai piept cu persoana care eşti cu adevărat.
- Şi care ar fi aia? - Eşti unul de-al nostru.
Nu. Nu sunt ca voi.
- Nu asta va fi viaţa mea. - Ai o responsabilitate.
Faţă de tata? Şi cruciadele lui?
Dacă n-ar fi fost pozele, nici n-aş fi ştiut cum arăta mama.
Şi ce anume ar schimba asta? Chiar de-am găsi ce a ucis-o...
mama nu mai e, şi nu se mai întoarce.
Nu vorbi aşa de ea.
Sam.
- Unde s-a dus? - Nu ştiu.
Ce nai... ?
Cine-ţi conduce maşina?
Du-te! Du-te!
Dean!
Ce?
Hei, eşti bine?
Îs super.
Maşina e-n regulă? - Da. Orice i-ar fi făcut...
pare OK acum. Tipa aia, Constance, ce cutră!
Păi, nu ne vrea cercetând pe aici, asta-i sigur.
Deci, încotro o ia urma de aici, geniule?
Miroşi ca o budă.
O cameră, vă rog.
Voi aveţi ceva reuniune?
- Cum adică? - Celălalt tip, Burt Aframian.
A venit aici şi a închiriat o cameră pentru toată luna.
Wow.
Nu cred că a dat pe aici de vreo două zile, cel puţin.
Sare. Cochilii ochi-de-pisică.
Era îngrijorat. Încerca să împiedice ceva să intre.
Ce-ai acolo?
Victimele de pe Autostrada Centennial.
Nu pricep.
Sunt bărbaţi diferiţi, cu locuri de muncă, vârste şi etnii diferite.
Întotdeauna este o legătură, nu?
Ce au aceşti tipi în comun?
- Tata şi-a dat seama. - Ce vrei să spui?
A găsit acelaşi articol ca şi noi.
Constance Welch. Ea e Femeia în Alb.
Vulpe şireată.
Dacă aveam de-a face cu ea, tata i-ar fi găsit cadavrul şi l-ar fi distrus.
S-ar putea să aibă şi o altă slăbiciune.
Tata s-ar asigura. Ar dezgropa-o. Zice unde e îngropată?
Nu. Din câte-mi dau seama, nu.
În locul tatei, m-aş duce să-l întreb pe soţul ei, dacă mai trăieşte.
Ia vezi dacă nu poţi să dai de vreo adresă. Eu o să mă curăţ.
Hei, Dean?
Ce-am spus mai devreme despre mama şi tata, îmi pare rău...
Fără telenovelisme.
Bine. Măgarule.
Căţeao.
Hei, eu sunt. E vreo 10:20, sâmbătă seara...
Hei, omule. Crăp de foame. Mă duc să iau ceva de la local.
Vrei ceva?
- Nu. - Aframian face cinste.
Aşa că vino curând acasă, bine? Te iubesc.
- Ce? - Frate. Sticleţii. Tai-o.
- Şi tu? - M-au cam reperat. Găseşte-l pe tata.
- Vreo problemă, domnilor ofiţeri? - Unde-ţi e partenerul?
Partenerul? Ce ...? Care partener?
Deci. Şerif impostor al Statelor Unite. Cărţi de credit false.
Ai ceva real?
Ţâţele mele.
Ai dreptul să nu spui nimic.
Deci, o să ne dai numele tău adevărat?
V-am spus, e Nugent. Ted Nugent.
Nu sunt sigur că-ţi dai seama în ce belea ai intrat.
Vorbim de belea gen contravenţie? Sau belea de-aia groasă?
Ai feţele a 10 persoane dispărute pe perete...
împreună cu o grămadă de porcării satanice.
Băiete, eşti, oficial, un suspect.
Asta are sens. Când a dispărut primul în '82, aveam 3 ani.
Ştiu că ai parteneri. Unul din ei e mai în vârstă.
Poate că el a început toată treaba asta.
Aşa că spune-mi, Dean.
Ăsta e al lui?
Mă gândeam că ăsta e numele tău.
Vezi tu, l-am frunzărit puţin.
N-am înţeles mare lucru din el, adică, e nebunie curată.
Dar am găsit şi asta.
Acum...
o să stai chiar aici până-mi spui exact ce naiba înseamnă asta.
- Bună, sunteţi Joseph Welch? - Da.
Mda. Era mai îmbătrânit, dar el era. A trecut pe aici acu' vreo 3-4 zile.
Zicea că-i reporter.
Aşa e. Lucrăm la un articol împreună.
Păi, nu ştiu la ce fel de articol lucraţi voi.
- La întrebările ce mi le-a pus... - Despre răposata dvs. soţie, Constance.
M-a întrebat unde e îngropată.
Şi unde anume ziceaţi că e asta?
Tre' să mai trec prin asta o dată?
Trebuie să coroborez informaţiile, dacă nu vă deranjează.
Într-un mormânt în spatele vechii mele case, pe Breckenridge.
De ce v-aţi mutat?
Doar nu era să stau în casa în care mi-au murit copiii.
Dl. Welch, v-aţi mai recăsătorit?
Nici vorbă. Constance a fost dragostea vieţii mele.
Cea mai frumoasă femeie pe care-am cunoscut-o vreodată.
Deci aţi avut o căsnicie fericită?
Absolut.
Ei, cam asta e tot. Mulţumesc pentru timpul acordat.
Dl. Welch, aţi auzit vreodată de o Femeie în Alb?
- O ce? - O Femeie în Alb.
Sau câteodată o "Bocitoare".
E o poveste cu fantome. Ei...
e mai degrabă un fenomen. Sunt spirite.
Sunt zărite de sute de ani...
Zeci de locaţii: în Hawaii, în Mexic, mai nou în Arizona, Indiana.
Toate acestea sunt femei diferite, înţelegeţi, dar împart aceeaşi poveste.
Băiete, nu-mi prea arde mie de prostii.
Vedeţi, când erau în viaţă, soţii lor le-au fost neloiali.
Şi aceste femei, suferind de nebunie temporară...
şi-au ucis copiii.
Apoi, odată ce-au realizat ce făcuseră, şi-au luat propriile vieţi.
Aşa că acum spiritele lor sunt blestemate.
Să bântuie drumuri lăturalnice, malurile apelor.
Şi dacă dau peste un bărbat neloial, îl omoară.
Şi acel bărbat nu mai e de găsit vreodată.
Crezi...?
Crezi că asta are ceva de-a face cu...
Constance...
deşteptul pământului?
Dvs. să-mi spuneţi.
Adică poate...
poate că am făcut nişte greşeli.
Dar indiferent de ce-am făcut eu...
Constance nu şi-ar fi omorât niciodată proprii copii.
Acum pleacă naibii de aici.
Şi să nu te mai întorci.
Nu ştiu de câte ori tre' să vă mai zic, e combinaţia dulăpiorului meu din liceu.
O să facem asta toată noaptea?
Tocmai am primit un apel 911. Focuri de armă pe Whiteford Road.
Trebuie să mergi la baie?
- Nu. - Bine.
Să mergem.
Apel fals la 911, Sammy? E destul de ilegal.
- Cu plăcere. - Ascultă, tre' să vorbim.
Mie-mi spui? Se pare că soţul a înşelat-o.
Avem de-a face cu o Femeie în Alb. E îngropată în spatele casei, deci tata...
Sammy, vrei să taci o secundă?
De ce n-a distrus încă cadavrul?
Păi, asta tot încerc să-ţi spun. A plecat.
- Tata aplecat din Jericho. - Ce? De unde ştii?
- Am jurnalul lui. - Nu pleacă nicăieri fără el.
- De data asta a făcut-o. - Ce scrie în el?
Aceleaşi prostii de Marină ca să ne anunţe unde merge.
Coordonate. Către ce anume?
- Nu sunt sigur. - Nu înţeleg.
Ce putea fi aşa de important încât tata s-o taie în toiul unei vânători?
Dean, ce dracu' se petrece?
Sam! Sam!
Du-mă acasă.
Nu.
Nu face asta.
Nu mă mai pot întoarce acasă.
Ţi-e teamă să mergi acasă.
Ia-mă în braţe.
Mi-e atât de frig.
Dar nu mă poţi omorî.
Nu sunt neloial.
N-am fost niciodată.
Vei fi.
Doar ia-mă în braţe.
Te duc acasă.
Sam!
- Sam! - Aici.
Eşti bine?
- Cred. - Te poţi mişca?
Da. Ajută-mă.
- Aşa. - Iată-te.
Te-ai întors la noi, mami.
Deci aici şi-a înecat copiii.
De-aia nu se putea întoarce acasă.
Îi era prea teamă să dea ochii cu ei.
I-ai găsit slăbiciunea.
Bine lucrat, Sammy.
Mda, îmi doresc să pot spune la fel şi despre tine.
Cum te-ai şi gândit să-l împuşti pe Casper în cap, ciudatule?
Hei. Ţi-am salvat pielea.
Hai să-ţi spun altceva. Dacă mi-ai stricat maşina...
te omor.
Bine, uite aici s-a dus tata. Se cheamă Black Water Ridge, în Colorado.
Sună splendid. Cât de departe?
Aproape 1000 de km.
Dacă tragem tare, am putea ajunge până dimineaţă.
Dean, eu...
- Tu nu vii. - Interviul e în 10 ore.
Tre' să fiu acolo.
Mda.
Bine, cum o fi. Te duc acasă.
Mă suni dacă-l găseşti?
Poate mă întâlnesc cu voi mai încolo, ce zici?
Mda, în regulă.
Sam?
Ştii, am făcut o echipă pe cinste acolo.
Da.
Jess?
Eşti acasă?
Nu!
- Sam! - Jess!
Sam! Sam!
Nu! Nu! - Tre' să ieşim de aici!
Jess! Jess! Nu!
Avem o treabă de terminat.