The Simpsons - S23E02 "Bart Stops to Smell the Roosevelts"
Familia Simpson? Ce?!
Comentarii pe www.tvblog.ro
NU E PREA DEVREME SĂ FACEM SPECULAŢII
CU PRIVIRE LA ALEGERILE DIN 2016
Traducerea şi adaptarea Unq Johnny
Bere!
Doamne, ce-mi place s-o privesc pe femeia aia cum aduce bere...
Nenoro...!
ŞCOALA ELEMENTARĂ SPRINGFIELD STRÂNGERE DE FONDURI
TEMA DE ANUL ACESTA: ÎNECAŢI ÎN DATORII
Mereu găsesc moduri atrăgătoare de-a ne face să plătim
pentru lucruri de care nu avem nevoie, pentru copii pe care nu ni i-am dorit.
Frânghiile sunt alge.
Plasele de la coşurile de baschet sunt plase de pescuit...
Doar plastic... Dar e mai sănătos decât ceea ce găseşti în ocean.
Cumpăraţi un tricou cu şcoala elementară Springfield?
Nu vreau ca lumea să ştie c-ai mei copii merg la şcoala asta tâmpită.
Avem şi tricouri de la alte şcoli.
Le putem purta la mall.
Iar acum e timpul pentru lumini, cameră, licitaţie!
Fără camere. Primul lucru scos la licitaţie e mereu preferatul mulţimii.
O masă de prânz cu directorul Skinner.
Vă voi lăsa mâncarea în prag şi-apoi voi suna la sonerie.
Trecem mai departe. Următorul lucru scos la licitaţie
e o minunată bancă construită manual de către clasa a II-a.
N-o cumpăraţi! Eu am cumpărat una anul trecut şi era construită prost.
Cine e pentru 50 de dolari?
Jos paletele. E singura cale de-a schimba sistemul.
Alo? Sunaţi din Anglia? Bineînţeles că vă pot pune pe difuzor.
Mă numesc Edith Knickertwist şi sunt o văduvă excentrică.
Pentru această capodoperă, ofer 1.000 de dolari.
Vândută misterioasei şi neverificatei doamne Knickertwist.
Următorul lucru: un concert privat al trupei şcolii noastre.
Ofer 4.000 de dolari!
Se pare că macheta noastră a sistemului solar va primi, în sfârşit, planeta Pământ.
O SESIUNE DE COSIT GAZONUL, FĂRĂ TRICOU
Şi cu asta se încheie licitaţia din această seară,
în urma căreia şcoala a strâns o sumă record de 116.000 de dolari.
Am strâns atâţia bani, mulţumită noii noastre prietene de la telefon.
- Salutare, dragilor! - Am o presimţire rea în legătură cu asta.
Eu sunt dna Knickertwist. Åži m-am distrat de minune pe seama dvs.
De ce am Ã®ncredere Ã®n orice persoanÄƒ care are accent britanic?
Ne-a băgat pe gât cu de-a sila o grămadă de idioţenii.
Am purtat asta toată seara pentru nimic?
Dle Simpson, ştiu că nu sunteţi unul dintre părinţii mai înstăriţi,
dar categoric va trebui să plătiţi datoria enormă a fiului dvs.
Da' bineînţeles! Chiar dacă nu e o obligaţie legală,
evident, asta e decizia corectă. Poftim 1.000 de dolari, 2.000, 3.000...
Am nevoie de mai mulţi bani gheaţă. Mă duc la bancomatul meu invizibil.
Ce? Taxă de doi dolari pentru folosirea unui bancomat al altei bănci?
- Skinner! - Da, dle?
Sunt foarte mulţumit de licitaţia ta de-aseară.
- Serios? - Nu. Te-am păcălit iar.
Aş spune că eşti prost făcut grămadă, dar cel puţin poţi pune pe grămadă
un indicator pe care scrie: "căpşune proaspete la 1,5 km distanţă".
Eşti un zevzec într-un costum care nu ţi se potriveşte.
- Te înştiinţez că am umerii lăsaţi. - Poftim, ce-ai spus?
Am spus că am umerii lăsaţi. Şi-i am aşa
de când am fost spânzurat de subsuori într-o închisoare nord-vietnameză.
- Nu ştiam asta. - Lista de lucruri pe care nu le ştii
ar putea umple anunţurile matinale timp de o săptămână,
cu destul timp rămas pentru a trimite un fluturaş acasă.
- Nu-i nevoie de o hiperbolă, Seymour. - Dacă crezi că-i aşa de uşor
să te ocupi de Bart Simpson, de ce n-o faci de unul singur?
Spune-i tu, Seymour.
Aşa cum i-a spus cineva unui bărbos... "Moarte tiranilor!"
- Te referi la Booth şi Lincoln? - Nu mai sunt profesorul de istorie.
Bine! Mă voi ocupa personal de educaţia lui Bart Simpson,
iar de data asta, puştiul ăla va învăţa ceva.
Acum, dacă mă scuzaţi, aştept un apel important, iar aici, semnalul e... prost.
Bravo, Seymour! Se pare că ai ceva pietre în sacul tău de frunze, până la urmă.
Dacă tot sunt pe val, o să sun la firma de curăţat covoare
şi-o să le spun că holul nu se ia drept cameră.
Alo? André e prin preajmă? Da, o s-aştept.
Ştiu că pot să supraveghez... ca un şoim... dar să predau?
Au trecut ani buni. Şi-amândoi ştim cum au decurs lucrurile, nu-i aşa, Gary?
Aşadar, voi sunteţi cei care vă intitulaţi Clubul micului dejun.
Aţi greşit clasa. Noi suntem Clubul de lupte.
Slavă Domnului că n-au continuat ceea ce începuseră atunci.
BIBLIOTECA SPRINGFIELD
Aşadar, Simpson, acum vei învăţa alături de mine.
- Acelaşi gunoi, alt tomberon. - Vom începe cu istoria americană.
- Sunt sigur că-i cunoşti pe aceşti domni. - Ăla de pe bancnota de-un dolar,
ăla de pe bancnota de cinci dolari, ăla care e-n călduri,
Will Ferrell şi negroteiul.
Bart, ce-ar fi dacă ţi-aş spune că a fost un preşedinte care era şi cowboy?
M-aş purta ca şi cum aş fi interesat, dar pe dinăuntru, aş fi plictisit.
E un punct de plecare la fel de bun ca oricare altul.
Problema fundamentală a poporului nostru poate fi formulată în câteva cuvinte.
Sunt americanii în stare să se conducă pe ei înşişi, să facă hotărâri
şi să se controleze? Eu cred că da. Oponenţii mei nu cred asta.
Tipu' ăsta, Roosevelt, chiar e interesant. Ştiai că a fost colonel în armată?
- Nu mai spune. - Şi odată, în timpul unui discurs,
a fost împuşcat de un cârciumar,
dar Teddy şi-a terminat discursul, înainte să se ducă la spital.
Sunt supărat pe tine, pentru un motiv anume.
Teddy...
N-am mai spus asta până acum, dar îmi doresc să învăţ mai mult.
Teddy Roosevelt a omorât mai mulţi spanioli într-o zi,
decât omoară majoritatea oamenilor, într-o viaţă întreagă.
Urăsc să spun asta, Bart, dar biblioteca se va închide curând.
Zău? Voiam să învăţ mai multe despre spargerea de trusturi.
- Na de-aici, Standard Oil! - Mâine, fiule. Mâine...
Am învăţat multe azi. Iar acum, merg acasă şi las televizorul să degradeze totul.
Nu aşa de repede. Teddy Roosevelt era de părere că poţi învăţa din cărţi,
dar credea că poţi învăţa la fel de mult şi în aer liber.
Credeam că profii ies în aer liber doar ca să fumeze şi să plângă.
Da. Fiule, ai văzut vreodată un cal pe care n-a pariat tatăl tău?
- Nu, dle. - Vino cu mine.
- Ce-ai învăţat până acum? - Când caii se răhăţesc, nu se opresc.
- Pur şi simplu, merg în continuare. - Da... Uite încă ceva amuzant.
Tot ce vezi în jur e un parc naţional, creat de Teddy Roosevelt.
Iar eu credeam că Dumnezeu a creat toate astea. Mersi că m-ai lămurit.
- Nu mă refeream la asta. - Mi-ai umplut mintea cu rahat de cal
şi ateism. Iar în toţi anii ăştia, am crezut că sunt imun la învăţătură.
Gata cu vorba.
Un om care a fost destul de generos să-şi verse sângele pentru ţară
merită apoi un tratament corect.
Doar îl citez pe cel de-al 26-lea preşedinte al nostru, Lise.
Ţi-ar prinde bine puţin Teddy Roosevelt în viaţa ta.
Mă laşi? Eu am trecut prin faza Teddy Roosevelt în clasa I.
Acum îmi dau seama că cel mai bun Roosevelt e Franklin.
Spanac! Teddy Roosevelt a protejat natura sălbatică a Americii.
Da, ca să poată s-o distrugă el însuşi. Franklin Roosevelt a condus ţara
în timpul Marii depresiuni şi celui de-al Doilea Război Mondial.
- Al meu e pe moneda de 10 cenţi! - Iar al meu are faţa pe un munte!
Urăsc familia Roosevelt şi toate dinastiile.
Kennedy, Bush, Jon Voight şi Angelina Jolie,
primarul Daley şi deşteptu' de fii-su, The Daily Show.
- Ai izbucnit cu furie, buni. - Îmi place Stephen Colbert,
dar asta fiindcă nu înţeleg gluma.
Şi pe 1 iulie 1898, colonelul Theodore Roosevelt şi banda lui de călăreţi duri
au urcat pe dealul San Juan şi-au eliberat Cuba.
Cuba si! Castro no!
Îmi place Teddy Roosevelt fiindcă a avut astm în copilărie.
Mie-mi place fiindcă a rostit cuvântul bătăuş.
Pantalonii de călărie arătau beton pe el!
Poate Chalmers vă va lăsa să asistaţi la lecţiile noastre.
- După mine, băieţi. - Bătăuş...
Mă bucur că vă alăturaţi experimentului nostru de educaţie între bărbaţi.
Treaba e că şcolile din zilele noastre au picat la examenul vostru.
Şcoala a picat la mine? Acum trebuie să dea corigenţa la Jimbo?
Uitaţi-vă la el. E canarul din mina de cărbuni a unui imperiu muribund.
Acum sunteţi în mina mea de cărbuni, târfelor!
Da... Băieţii rămân în urmă la orice materie,
deoarece clasele noastre sunt în întregime echipate pentru fete!
Se vorbeşte numai despre sentimente şi sărbătorirea diferenţelor.
Dar mi-a plăcut să citesc E bine să plângi!
Nu e bine să plângi!
Băieţii trebuie să exploreze, să construiască lucruri,
să distrugă acele lucruri, iar apoi, să le reconstruiască!
Prima noastră lecţie va începe sâmbăta asta,
cu o excursie peste noapte în pădurea Springfield.
Legenda spune că Teddy Roosevelt a vizitat pădurea
şi a pierdut o pereche de ocheţi.
Weekendul ăsta, vom porni în căutarea acelor ocheţi!
N-am nimic împotrivă, dar trebuie să ştiu... Ce sunt ocheţii?
Ochelari.
Odată, am găsit o maşină veche de spălat chiar acolo, care încă mai avea rufe în ea.
Locul ăsta e la fel de frumos ca o doză de bere Coors.
Aceeaşi marcă de bere pe care o lăsa tata în cadă.
Nu există părinţi răi în sălbăticie, fiule.
Dimineaţa îmi lipseşte cel mai mult Rosemary a mea.
Arăta bine în pijamale.
Am găsit chestiile!
- Am găsit ocheţii lui Teddy Roosevelt! - Bravo, Muntz!
Să fie ăsta, oare, momentul în care viaţa mea se schimbă radical?
Momentul în care...
Gravitaţia e naşpa!
Gary, ai dus băieţii ăştia într-o excursie neautorizată şi uite ce s-a-ntâmplat!
S-a ales cu câteva cucuie şi vânătăi şi cu un scaiete în nădragi.
- Care-i problema? - Problema e c-o să te dau în judecată!
Mi-am luat un avocat spaniol foarte bun, din reclama de pe un autobuz.
A spus c-o să ia doar veinte por ciento, indiferent ce-nseamnă asta.
Mi-ai văzut poza pe un autobuz. Şi nu zâmbesc fiindcă am pierdut cazul.
- O să te curăţ de fiecare peso. - De unde ştie că suntem plătiţi în pesos?
Am fost dat afară, băieţi.
- Încotro, şefu'? - Condu doar.
Poate chiar e bine să plângi.
Cine-mi poate spune cele trei tipuri de roci?
Bart Simpson?
Chalmers ne-ar duce afară să vedem rocile.
Poţi să vezi rocile la pagina 32 a cărţii tale de ştiinţe ale naturii.
- Din cartea mea lipseşte pagina 32. - Pune-ţi capul pe bancă şi-nchide ochii.
Banca mea e lipicioasă de la sucul celui care a stat aici înaintea mea.
Fă cum spun eu!
Peşte idiot! Nu vrei să fii cina mea?!
- Salut, Gary. - Simpson, îl ai în faţa ta
pe cel care n-a fost destul de bun
pentru cea mai proastă şcoală publică din America.
- Ce-ar face Teddy Roosevelt? - Fiule, eu nu sunt Teddy Roosevelt.
Nici măcar Kermit Roosevelt nu sunt.
Declar deschisă şedinţa Frăţiei ocheţilor.
Misiunea noastră e să-i recuperăm slujba lui Chalmers.
De acord!
Bart, vreau să te întreb ceva ce am citit într-o revistă.
- Vă ameninţaţi online unul pe altul? - Cum am putea?
Suntem toţi în acelaşi loc şi n-avem calculatoare.
- Marge, mi-am făcut datoria de părinte! - Minunat, Homie!
Vino să mănânci o negresă cu îngheţată deasupra!
- Pe mai târziu, rataţilor. - Mă gândesc la ceva de proporţii.
Ceva ce implică preluarea controlului întregii şcoli...
Şi nu vom renunţa până când Chalmers nu-şi primeşte slujba înapoi!
Maică-ta crede că e ceva suspect
în legătură cu întâlnirea voastră din casa din copac.
Tată, de vreme ce manifeşti un interes faţă de noi, poate-ar trebui să-ţi spun...
Marge, îngheţata se topeşte şi încă nu mi-am terminat negresa!
- Vino şi mai ia! - Tre' să vă faceţi rost de-o femeie.
Mă gândesc să iau droguri. Şcoala este pro sau contra?
Contra, bineînţeles! Ai dori să citeşti această broşură?
SPUNE "DA" REFUZULUI DE A LUA DROGURI
Aţi dori s-o citiţi alături de mine?
Vezi tu, băiatul ăsta a luat droguri, iar rezultatele lui au avut de suferit.
Da...
E o maşină cu farurile aprinse în parcarea profesorilor.
Model din anii '90, pete de cafea pe locul din faţă
şi un teanc de CV-uri pe bancheta din spate.
- Bart, ce tot faci? - Pun stăpânire pe şcoală.
- Şi toţi copiii rămân înăuntru. - Ce?! Te spun mamei.
- Perfect. Foloseşte telefonul din debara. - Alo, mamă?
- N-o să-ţi vină să crezi ce face Bart. - Chiar e un telefon acolo?
Ce imatură eşti!
Salutare, profi idioţi! Frăţia ocheţilor a pus stăpânire pe şcoală!
Te rugăm, nu! Nu ne face să intrăm mai devreme în weekend.
- Cecurile noastre salariale sunt înăuntru. - De ce n-am ales viramentul bancar?!
Bart, deschide uşa acum. Dacă nu, o zgâlţâi pân-o scot din balamale!
Fă-ţi de cap. Cu toţii am pus muci pe clanţă.
Fir-ar! Willie, pune-o la pământ.
- Nu aşa de repede! - Înapoi sau fotocopiatorul dă de necaz!
Dumnezeule! Am ipotecat fotocopiatorul ăla pe 30 de ani!
Willie, opreşte tractorul!
N-o poţi porni şi opri aşa, de florile mărului!
- Se pare că poţi. - Nu tre' să ne pierdem concentrarea.
Jimbo, adună toţi elevii în sala de sport. Milhouse, trage un pui de somn.
- Ştii cât de nervos devii. - Ba nu!
Urmăriţi Hannity diseară la 20:00.
După-amiază de câine... în faţa şcolii?!
Sunt Kent Brockman şi mă aflu în faţa şcolii elementare Springfield,
alături de părinţii lui Bart Simpson, cel care a încuiat şcoala.
Nu-i un băiat rău. Tocmai când găsise un învăţător
care e pe-aceeaşi lungime de undă cu el, acesta a fost concediat.
- Îmi acoperiţi chipul?! - Da. Mi-e teamă că da.
Măcar atât să scot şi eu din coşmarul ăsta...
... o apariţie la ştirile locale. E felul meu de a trimite o felicitare de Crăciun.
Sărbători fericite tuturor! Familia e-n regulă!
Băi, mai bine te duci s-arunci o privire.
Atenţie, Frăţia ocheţilor... vi se ordonă să evacuaţi şcoala imediat
şi-apoi să vă întoarceţi în şcoală, unde-ar trebui să fiţi, de fapt.
Trebuie să mă asigur că situaţia lui Chalmers va fi rezolvată!
Nu negociem cu teroriştii! Sau cu cei care ne aprovizionează cu uniforme şi arme.
- Pur şi simplu, plătim cât ne spun ei. - Lăsaţi-mă pe mine să vorbesc cu el!
E timpul să te predai, fiule. Când te-am întâlnit,
nu erai altceva decât un dosar gros de infracţiuni.
Acum văd un tânăr, de care sunt mândru să spun
că reprezintă o problemă disciplinară.
Mersi. Dar călăreţii duri nu vor descăleca, până când nu-ţi primeşti slujba înapoi.
Ce crezi, şefu'? Putem să descindem în clădire, fără să rănim pe cineva?
Dacă un grup de păpuşi poate cuceri cartierul Manhattan...
- Slujba ţi-a fost înapoiată! - Primesc o mărire în grad?
- Bine, fie. Eşti super supraveghetor. - Asta-i tot ce mi-am dorit vreodată.
- Fără resentimente? - Nimic în afară de resentimente, Seymour.
E minunat, omule! E minunat!
Dumnezeule! Milhouse, ai tras un pui de somn?
Tu ce crezi?
Dle, dintre toate cărţile şi filmele despre Teddy Roosevelt,
care spuneţi că e cel mai informativ?
- Fără îndoială, O noapte la muzeu. - Prima parte sau a doua?
Alege ce vrei tu, n-ai cum să dai greş.
Traducerea şi adaptarea Unq Johnny