Anterior în "Being Erica"...
- Ce este asta? - Cartea ta de vizită.
Erica, eşti un doctor în formare.
Am sentimentul că m-ai pregătit ca să eşuez.
Acest proces nu va fi uşor.
- Te căsătoreşti cu mine? - Desigur, Ivan.
Când ţi-ai luat ultima dată concediu, ai avut o aventură, ai întâlnit o femeie?
- Despre ce este vorba? - Despre viaţa ta în afara slujbei.
Nu am nevoie de viaţă în afara slujbei.
N-am mai plăcut pe nimeni aşa, până acum.
Este totul în regulă?
Sunt însărcinată.
Poftim?! Eşti... Eşti sigură?
Foarte sigură.
Dumn...
Nu poţi să spui că nu ai observat.
Nu vreau să spun nimic,
dar am crezut că arăţi puţin...
- Mai grasă? - Nu, nu am spus grasă.
Dumnezeule, Sam!
De cât timp ştii?! Şi de ce nu ai spus nimic?
La început eram în faza de negare.
Ştii că am avut mereu cicluri neregulate.
Scuze, Adam.
- E-n regulă. - Şi am crezut că doar mă îngraş
până când sfârcurile mele au început să-şi schimbe culoarea.
- Serios? - Da.
Apoi, eu...
Nu ştiu, cred că-mi era ruşine.
Mă simţeam ca într-un episod al lui Jerry Springer.
Îmi cer scuze.
Nu ar trebui să râd. Nu este...
Nu este amuzant, doar că...
Le-ai spus părinţilor?
Nu. Tu eşti prima.
Eşti...
Nu-mi dau seama de sentimentele tale. Eşti... fericită?
Da.
Îl iubesc pe Lenin şi faptul că voi avea un copil cu el mă face să simt...
- că am primit un dar. - Dumnezeule, Sam.
Viaţa lucrează în moduri amuzante.
conform planului...
chiar atunci se întâmplă ceva.
Tom?
Tu eşti?
Amanda.
Locuieşti pe aici? Pentru că mă opresc pentru un latte în fiecare zi
- şi nu te-am mai văzut. - Nu. Mergeam undeva
şi m-am oprit pentru o cafea.
Deci...
Eşti căsătorit şi ai vreo doi copii?
Am divorţat şi am doar o fiică.
Şi eu. Sunt divorţată.
Dar nu am copii.
Paul şi cu mine... ne-am despărţit acum cinci ani.
Probabil că ar trebui să-mi văd de drum.
Normal, dar ar fi drăguţ să depanăm amintiri.
Da.
Ar fi drăguţ. Te voi suna.
Ceva mic. Ceva mare.
Ceva care ne face să ne dăm seama că nu am avut niciodată controlul asupra ei.
Ceva ce a aterizat pe capul nostru, ne-a lăsat fără glas
şi ne-a făcut să ezităm atunci când luăm decizii şi să nu ştim ce să facem.
Alo?
Da, eu sunt.
Ceva ce ne face să fim neputincioşi, lăsându-ne gâfâind după puţin aer.
Fără să mai avem gânduri, în afară de cel în care ne întrebăm cum s-a întâmplat
şi ce trebuie să facem acum.
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Being Erica Sezonul 04, ep 03-"Baby Mama"
Comentarii pe www.tvblog.ro
Nu, cred că mama va fi în regulă. Îmi fac griji mai mult pentru tata.
De ce? Pentru că este mai conservator?
Nu, pentru că Sam şi cu Lenin nu sunt căsătoriţi...
Ştiu. Cui îi pasă?
Ei bine, mie îmi pasă de căsătorie.
De parcă ar trebui ca David şi cu mine ar trebui să purtăm costume sau smoching.
Inele de aur sau platină?
Pe cine ar trebui să invităm, iar cei care nu i-am invitat ne urăsc pentru eternitate?
Sunt doar urmările deciziilor.
Da. Doar câteva din multele subiecte ce le vom avea în weekendul burlacilor.
Deci, păpuşel, eşti pregătit?
Da, arată-mi ce poţi.
Cel mai bun prieten al meu, Benny, vine să ne ia în cinci minute. Termină-ţi latte.
Să vă distraţi!
Mă întrebam...
- Cum crezi că a primit Lenin vestea? - Nu ştiu.
Totuşi, nu-l invidiez.
Îţi poţi imagina cum ar fi să vin într-o zi şi să-ţi spun că sunt însărcinată?
Ar fi un dezastru.
Un dezastru?
Da. Ştii, este genul de lucru pe care vrei să-l planifici.
Da.
Şi în plus, nu ştiu dacă chiar doresc să am copii, aşa că...
Poftim? Stai puţin. Nu vrei...
Nu ştii dacă vrei să ai copii?
- De când? - Nu ştiu. Dintotdeauna.
Nu este ceva la care să mă fi gândit. Şi de ce, mă rog?
Pentru că...
Eu vreau copii, cu siguranţă.
Nu ştiu ce ai vrea să spun. Nu este ceva la care să mă fi gândit.
Nu, ştiu şi am înţeles, şi nu încerc să pun presiune în a lua o decizie,
- Dar vreau să spun că, e bine că... - Adam? Haide. Să mergem, păpuşel!
Hai să nu ne facem griji, dar dacă este să fie, ne vom descurca. În regulă?
Da.
Pa.
Să vă distraţi.
Hai s-o facem.
Intră.
Dr. Naadiah.
Ce pot face pentru tine?
Amanda Mathieson.
Iată un nume pe care nu l-am mai auzit de ceva vreme.
O femeie care a fost foarte importantă pentru tine cândva,
îşi exprimă interesul de a bea împreună o cafea, şi arunci carte de vizită la gunoi.
Nu mă interesează să deapăn amintiri cu Amanda.
- De ce? Încă mai eşti furios pe ea? - Nu. Bineînţeles că nu.
Totul este istorie.
- Păi, atunci de ce... - De ce trebuie să-ţi justific asta?
Nu vreau să o sun.
Nu ştiu nici măcar ce aş spune.
Ai auzit de expresia "Lucrurile se întâmplă dintr-un motiv anume"?
Haide...
Nu sugerez că ar trebui să reaprinzi scânteia poveştii de dragoste cu Amanda.
Mă întrebam doar că, după ce i-ai promis dr Arthur...
Nu, am acţionat.
Ai mai luat doi pacienţi.
Continui să nu faci altceva în afară de slujbă.
Vei afla singur ceea ce trebuie să spui.
Acum, fetelor, vreau doar să vă avertizez,
mama voastră este puţin nervoasă. Doar o ştiţi.
- Erica, îţi de aminteşti de ouă? - Da.
Avem două duzini, crescute în aer liber.
Dar, sincer, câţi părinţi are Lenin?
Gary, poţi să mă ajuţi să tai baghetele?
- Poftim. - Mulţumesc.
Bine, deci...
Cum a fost atunci când le-ai spus?
Tata a primit-o surprinzător de bine.
- Serios? - Da.
Dar mama?
Mama a fost puţin cam... tăcută.
- Probabil că este încă în stare de şoc. - Aşa am crezut şi eu.
- Şi toată dimineaţa a fost cam... - Foarte stresată?
Da.
Sper că părinţii lui Lenin să nu fie agitaţi.
Agitaţi? Nu.
Părinţii lui Lenin sunt cu totul de altă factură.
Uită-te la această frumuseţe.
Şi nu vorbesc despre munca mea.
Vorbesc despre coşul tău de fertilitate. Uterul tau.
- Mulţumesc. - Nu, eu mulţumesc.
Pentru darul vieţii.
Cum te descurci cu toate?
Ei bine, cu mine este totul o aventură, iar asta...
este probabil cea mai mare aventură cu care mă puteam confrunta vreodată.
Aşa dar, da, sunt bine, nu a fost planificat... deloc.
Dar... se simte ca şi cum ar fi corect.
Bine.
Prin focul spiritului vostru luminos şi prin apa pântecelui tău radiant...
Apropo. Părinţii mei pot exagera puţin cam mult.
Poftim? Glumeşti?
Uită-te la tata, şi-a găsit un nou erou.
Ai fost în 63 la marşul de la Washington? Marşul!
Aveam doar 10 ani la acea vreme.
Barb! Gus a fost la marşul din 63!
Asta-i grozav. Vrea cineva o tartă? Phoebe?
Nu, mulţumesc.
Doar fiind aici, Barb, absorbind radiaţia dulce a noii vieţi,
este zahăr suficient pentru mine.
Bine.
Fiţi atenţi, vă voi da acest castron cu mărgele
şi vreau ca fiecare dintre voi să alegeţi una care să vă vorbească.
Este pentru colierul naşterii.
Nepotul nostru are nevoie de toată energie pozitivă ce i-o putem da.
Acestea sunt chiar frumoase.
Mamă, o mărgea?
Eşti sigură că aceea ţi-a vorbit?
Tare şi clar, Erica. Dă-mi acel castron, te rog.
Da.
Da!
A fost minunat.
Toată lumea!
Vreau să mulţumesc lui Gary şi Barb
pentru că ne-a adus aici pentru a sărbători
uniunea a două suflete.
Şi a invoca spiritul dragostei, crescând în pântecele lui Sam.
Nu am putea fi mai fericiţi de a ura bun venit tuturor, în cercul familiei noastre.
Barb şi cu mine am dori să spunem şi noi ceva.
Lenin,
bine ai venit în familia noastră.
Nu am văzut-o niciodată mai fericită pe Sam.
- Nu-i aşa, Barb? - Aşa este.
Aşa că, haideţi să ridicăm un pahar pentru fericitul cuplu.
Pentru Sam şi Lenin. Mazel tov!
Pentru Sam şi Lenin.
Merg să mai fac cafea.
Noroc!
Hei... Este totul în regulă?
Da, sunt bine.
Cred că maşina de spălat vase nu este de acord.
Mamă, ce se întâmplă?
Nu mai pot face asta, Erica. Am încercat toată ziua, dar nu mai pot.
M-am săturat să pretind că totul este în regulă!
De parcă totul este minunat,
când fiica mea şi-a bătut joc de viaţa sa
pentru că a fost prea proastă pentru a putea să se protejeze.
Mom, în regulă...
Mai întâi de toate, Sam nu şi-a bătut joc de viaţa sa.
Mamă, este fericită.
Sam tocmai ce a divorţat, Erica.
Şi-a pus din nou cariera pe picioare,
iar acum este însărcinată cu cineva cu care se vede de mai puţin de un an!
Şi ar trebui să sărbătoresc asta?
Sora ta nu ar trebui să aibă acest copil.
Mamă?
Bine. Ştii ceva? Am înţeles că sunt multe de digerat,
şi ar putea avea probleme în a recepţiona, dar nu te oferi să găzduieşti o petrecere
supărându-te apoi pe drum, şi nu te mai comporta de parcă este sfârşitul lumii.
Sam, este un adult. Nu mai are 16 ani,
pentru a-i cere mamei sale să-i crească copilul.
Este evident că ai un anumit punct de vedere, care va fi util,
devreme ce mama ta este pacientul tău.
Mama este pacientul meu?
Te face să priveşti puţin diferit lucrurile, nu-i aşa?
Da, da. Da.
Pentru că, acum...
Acum mă întreb de ce se comportă aşa.
Despre ce este vorba?
Şi? Care este motivul?
Ce crezi?
Ei bine... am o teorie.
Dezvoltă.
Vezi, mama şi cu Sam, au semănat mult.
Ele respectă regulile şi le pasă foarte mult despre modul în care sunt percepute.
Dar acum, Sam a divorţat,
este însărcinată... se întâlneşte cu un portar nu un bancher,
şi a încălcat toate regulile.
Şi ştii ceva? Este şi mai fericită din această cauză.
Dar mama nu se poate dezlipi de vechile obiceiuri.
Are multe aşteptări referitoare la modul în care ar trebui să fie făcute lucrurile.
Ştii, creşti, te măriţi, ai copii... în această ordine.
Ei bine, totul este bine motivat, este o ipoteză bine gândită.
Nu e prea rău, nu-i aşa?
Şi cred că ştiu care este misiunea de astăzi.
Serios? Luminează-mă.
Trebuie să-mi ajut mama să realizeze că este vorba despre ea, nu despre Sam,
iar aşteptările ei sunt de modă veche.
Ea trebuie să renunţe la acestea şi să fie fericită pentru fiica ei.
"Viaţa este astfel construită încât evenimentele nu pot
şi nu vor corespunde aşteptărilor noastre."
Charlotte Bronte.
John Lennon?
Domnişoară Strange?
De ce sunt la Brady Bunch?
De fapt, premiera la Brady Bunch este peste două săptămâni,
ca parte a programului de televiziune pentru toamna anului 1969.
Dumnezeule!
Ai spus că ai vrut să vorbeşti cu mama ta?
Ei bine... este aici.
- Asta este mama mea! - Întradevăr.
Deşi, din punct de vedere tehnic, nu este decât peste câţiva ani.
Nu pot să cred. Ce vârstă are?
17.
Tocmai ce a început anul terminal.
Şi ar trebui să merg la ea
să văd dacă dezgrop câteva vibraţii?
Poate că ar fi mai bine să mă laşi pe mine să vorbesc.
- Domnişoară Fraiberg? - Bună.
- Sunt dl Wexlar, noul consilier. - Bună.
- Am probleme? - Nicidecum.
De fapt, mi-ai fost recomandată ca o elevă model, cu note foarte bune.
Am sperat că-i poţi arăta Ericăi zona, ea fiind nouă în şcoala noastră.
Bună.
Desigur. Cu plăcere.
Perfect.
Vă las să vă cunoaşteţi mai bine.
Baftă, Erica.
Erica... este un nume drăguţ.
Erica şi mai cum?
Lennon... owitz.
Ei bine, va suna de intrare,
aşa că ar trebui să începem turul.
Foarte atractiv.
După tine, Barb.
Bine.
Barb.
Sala de mese este la capătul acestui culoar.
Altceva?
Acesta este arena.
Toţi hipioţii fumează acolo.
Clopoţelul.
Următoarea ta oră este de economie domestică,
este a doua uşă de pe partea dreaptă.
Economie domestică? Mişto.
Nu chiar.
Betty este o vulpiţă.
Barb?
Am bani. Să nu uiţi asta.
- Cine este el? - Nimeni.
Te atrag astfel de băeţi?
Şi de ce să mă atragă cineva precum este Allan Milley?
- Este bine făcut. - Este... bine făcut.
Doar că...
Pare a fi un...
nenorocit.
A mai murit un drac.
Desigur!
Bine.
Cred că ne vom întâlni după ore şi vom termina acest tur.
Grozav.
Mulţumesc, Barb.
Soţul vostru aşteaptă o masă delicioasă la sfârşitul unei zile lungi.
Felul de mâncare preferat este primirea călduroasă pe care o merită.
Glumeşti.
Deschideţi la pagina 50, doamnelor, pentru astăzi avem reţeta...
Corn franţuzesc cu carne.
Corn franţuzesc cu carne?
Ştiu.
Ceva pe care bunica mea l-ar face.
Eşti nouă, nu-i aşa? Sunt Nancy.
Bună, Nancy. Sunt Erica.
O să-ţi placă aici. Avem o echipă de fotbal...
A câştigat de trei ori campionatul regional.
Avem un club de primă mână, dacă îţi place să cânţi.
Nu, nicidecum.
Dacă doreşti, sunt mai mult decât bucuroasă să-ţi arăt împrejurimile.
Este foarte drăguţ din partea ta, Nancy, dar consilierul şcolii
mi-a făcut deja cunoştinţă cu un alt elev.
Barbara Fraiberg.
Ce este?
Nu ar trebui să bârfesc,
dar, din moment ce eşti nouă, ar trebui să ştii.
Vara ce a trecut,
Barbie a distrus complet petrecerea lui Matty Gibson
şi umblă vorba că ea şi cu Allan Milley
au mers până la capăt.
"Până la capăt". Până la capăt?
Era înnebunită după el, toată lumea ştia asta.
Şi?
Şi a fost un imens scandal.
Aşa că, dacă-ţi face plăcere să-ţi arăt eu împrejurimile,
- aş fi mai mult decât încântată. - Nu. Este bine şi cu Barb.
Mulţumesc.
Aranjează-ţi machiajul, să pui o panglică în păr.
Să arăţi revigorată este la fel de important
ca şi aranjatul mesei, doamnelor.
- Barb, bună! - Bună.
- Cum a fost economia domestică? - A fost... edificatoare.
Mâncăm afară, sau în camera de mese?
Toţi sportivi şi majoretele mănâncă în curte.
Serios?
Cum îţi face ţie plăcere.
De fapt, Barb, înainte de a pleca,
îţi aminteşti de acel tip... bine făcut?
De ce?
Doar...
Ce este?
Ai auzit câte ceva despre mine?
Cineva a precizat ceva despre o petrecere.
Nu este adevărat. Nu am făcut-o.
- Nu sunt acel tip de fată. - Uite, Barb, e-n regulă.
Orice ai fi făcut sau nu, nu este treaba mea.
Barb?
Barb!
Hei.
Este în regulă.
Eşti în şcoală de două ore şi deja ai auzit această poveste nenorocită.
Tot ce am făcut a fost să ieşim împreună.
El a vrut să meargă mai departe, dar eu nu am vrut.
- Deci, este o minciună. - Desigur că este o minciună.
Dar nu contează, pentru că toată lumea crede şi acum am fost etichetată ca târfă.
Ştiu că îl simţi ca un sfârşit al lumii, dar este un zvon şi va trece.
Nu, nu va trece. Nu atunci când Allan este cel care-l răspândeşte.
- Allan? - Se răzbună pe mine
pentru că nu am făcut ce a vrut.
Ascultă, Barb, de acolo de unde vin, fetele nu tolerează acest tip de lucruri.
- Du-mă la Allan. - Ce ai de gând să faci?
- Vreţi să auziţi o glumă? - Nu am nici una.
Allan Milley?
Depinde. Cine întreabă?
Eu.
Vreau să vorbesc cu nenorocitul care împrăştie zvonuri false
despre Barbara Fraiberg.
Urăsc să te dezamăgesc...
dar nu sunt doar zvonuri.
Bine. Voi explica cât mai simplu, pentru ca să poţi înţelege.
Dacă vei mai spune vreo minciună despre Barb,
te voi urmări şi te voi face să plăteşti pentru asta.
Bine. Cum să nu, pocitanie.
Nu ştiu ce înseamnă asta, dar mă simt ofensată.
Sunt o femeie, ascultă-mă bine.
Suficient de bine.
Nemernicule.
S-a rezolvat!
Nu pot să cred că ai făcut asta.
Şi uimirea de pe faţa lui Allan.
A fost... a fost nepreţuită.
Deci, spune-mi, Barb, ce vrei să fii atunci când vei fi adult?
- Asta este o întrebare amuzantă. - Sunt doar curioasă.
Ai hobby-uri? Care sunt gusturile tale muzicale?
John Lennon ţine un concert.
Cât aş vrea să ajung să-l văd.
Nu sunt un fan al formaţiei Beatles,
dar îl găsesc pe Davy Jones a fi cu adevărat de vis.
Davy Jones?
The Monkees?
Desigur. Da.
Este cel mai bun.
Este totul în regulă?
Acest ton trebuie să fi fost stricat.
Miroase bine.
Dar trebuie să fi rămas cu un damf a ceea ce am gătit noi în clasă.
A fost corn franţuzesc şi ketchup
şi totul amestecat şi coagulat...
Barb?
Eşti bine?
Îmi cer scuze.
Nu pot să cred că am făcut asta.
Transpiri. Eşti bine?
Nu ştiu.
Poate că mi s-a făcut rău de la ceva anume.
În orice caz... ar trebui să ne întoarcem.
Sper că nu ţi-am stricat prânzul?
Nu... Nicidecum.
Lasă-mă să te... ajut.
Mulţumesc.
Mama este însărcinată, nu-i aşa?
A fost însărcinată la 17 ani?
De ce nu am ştiut despre asta?
Nimeni, în afara bunicilor tăi, nu a ştiut despre asta.
Bunica ta şi-a dat seama, în cele din urmă.
A trimis-o pe mama ta să-şi facă un test de sarcină
şi s-a aflat toată povestea.
Au obligat-o să facă un avort?
Nu.
Au retras-o de la şcoală,
şi au trimis-o să locuiască cu mătuşa ta, Avra, din Montreal
A născut copilul, s-a întors şi n-a scos nici un cuvânt despre asta.
Dumnezeule.
Doar că... nu pot să cred asta.
A fost o experienţă dureroasă pentru ea.
A fost atât de dureroasă încât, după ce părinţii ei au rezolvat adopţia,
şi l-a scos pur şi simplu din minte.
Nu s-a mai gândit niciodată la el.
El?
A avut un fiu?
Da.
Sam şi cu mine avem un frate.
Leo... a avut un frate.
Un frate care nu a ştiut despre asta.
Ea...
retrăieşte toată această experienţă, din nou, nu-i aşa?
Prin Sam.
A fost o experienţă pe care niciodată nu a recunoscut-o sau tratat-o pe deplin.
Nici când s-a întâmplat, nici după aceea.
Şi ce să fac?
Te întorci acolo şi asculţi.
Asta este treaba ta pe ziua de azi.
Pentru a înţelege cu adevărat de unde are mama ta problema şi prin ce a trecut.
Deoarece, până nu ştii despre ce este vorba, nu poţi să o ajuţi.
Şi am uitat să-ţi spun. Dl Hopkins, profesorul de matematică,
Are o contuzie cauzată de suflul unei explozii din Războiul Coreean.
Oricum, el a fost un ghimpe în coasta mea.
Foloseşte creionul, niciodată stiloul pentru sarcinile tale.
- Ce este? - Nimic.
Mă întrebam dacă te simţi mai bine.
Da, nu ştiu ce a fost asta. Acum mă simt bine.
Ştii, Barb, chiar îmi place de tine
şi cred că ceea ce spun oamenii este groaznic.
Şi mie îmi place de tine, Erica.
Mă bucur că am fost ales să fie ghidul tău.
Vreau să-ţi pun o întrebare personală
şi vreau să ştii că, indiferent de răspuns, nu voi spune nimănui.
Bine.
Ai mers până la capăt cu Allan Milley?
Nu!
De ce mă întrebi asta? Ţi-am spus că nu am făcut-o.
Nu mint!
Barb...
M-am îngrăşat câteva kilograme cu tot acest stres.
Este...
Este stresant să minţi oamenii.
Îţi aminteşti când ai avut ultimul ciclu?
Ai pierdut firul, nu-i aşa?
Nu sunt însărcinată.
Barb, a folosit prezervativ?
E-n regulă.
Totul va fi în regulă. Îţi promit asta.
Cum o poţi face?!
Toată lumea din şcoală crede că sunt curvă, iar acum sunt şi însărcinată?!
Am făcut întotdeauna totul cum trebuie, am urmat regulile,
am lucrat din greu la şcoală, am fost responsabilă.
Iar acum, singura dată când m-am lăsat dusă de val,
adică...
Am crezut că mă iubeşte, Erica.
De aceea l-am lăsat să o facă.
- Părinţii mă vor ucide. - Nu, nu o vor face.
Nu, nu înţelegi.
Sunt elevul model,
cea care nu le-a cauzat niciodată vreo problemă.
Se aşteaptă să merg la anul la facultate.
Ştii ceva? Chiar o vei face.
Bine? Ascultă-mă.
Vei trece prin asta. Ţi-o promit.
Tu?! Îmi promiţi?! Ce vei face?
Vei pocni din degete şi mă vei face să fiu în regulă?
- Barb... - Nu mă atinge!
Barb!
Erica, ce se întâmplă cu mama?
Este totul în regulă?
Ivan, stai nemişcat.
L-am prins.
Deci, Ivan, ai băiatul, inelul, casa din suburbii...
Copilul ce vine în trei luni.
- Tu şi cu Dave vă gândiţi să adoptaţi? - Ei bine, ne-am distrat destul,
aşa că, e timpul să ne gândim şi la viitor.
- Cum rămâne cu tine şi cu Erica? - Asta m-a întrebat şi Erica dimineaţă.
Şi?
Iar răspunsul meu nu a fost unul prea mulţumitor.
- De ce? Nu vrei copii? - Nu ştiu.
Erica vrea, şi... vreau să-mi doresc şi eu să am copii, doar că...
Nu ştiu.
Adam, poate că arătăm ca motocicliştii, dar suntem homosexuali. Haide, intră în joc.
Împărtăşeşte-ţi sentimentele.
Nu cred că voi fi un tată bun.
De unde ştii asta?
Am avut părinţi groaznici şi...
"Păcatele părinţilor, soarta copiilor".
Asta... mă îngrozeşte.
Nu cred că aş putea să te iubesc mai mult acum, chiar dacă aş încerca.
Haide, haide.
- Ivan. - Nu, vino la tata.
Vei fi cel mai bun tată din lume.
Cu siguranţă.
Haide. Sigur vei fi.
Băieţi!
Băieţi, nu mai pot respira.
Vă mulţumim din nou pentru că ne-aţi primit. Ar trebui să plecăm.
- Ne vedem acasă. - Bine.
Mulţumesc.
Hei. Mulţumesc.
Bine, mamă, ce se întâmplă?
Sam...
Nu, vorbesc serios. Puteai să fii mai nepoliticoasă?
Dacă ai de gând să ţipi la mine, mai bine merg să răspund.
- Ce s-a întâmplat cu ea? - Barb...
Tată, las-o puţin singură.
- Barb? - Bine.
Mă duc afară.
- Ce? Unde? - Mamă...
Adam, bună.
Bună. Am sunat să văd ce faci.
Mă bucur că ai sunat.
Da. Ascultă, am vrut să vorbesc cu dine despre discuţia de mai devreme.
Ştiu că a fost ciudat, dar...
- M-ai prins cu garda lăsată jos. - Nu-ţi mai face griji.
Nici nu m-am mai gândit la asta. Încerc să trec de acest weekend fără s-o iau razna.
- Erica, ia-o uşor. Ce se întâmplă? - Mama este pacientul meu,
iar dr Tom m-a dus în trecutul ei.
Şi am aflat că a fost însărcinată când avea 17 ani şi a născut un băiat.
Poftim?
Iar acum este devastată datorită a ceea ce i se întâmplă lui Sam,
şi nu ştiu cum ar trebui să o ajut,
chiar nu ştiu ce ar trebui să fac aici.
Uite, trebuie să închid. Sam şi tata mă aşteaptă.
Stai, Erica.
Nu-ţi face griji, totul va fi în regulă.
Pa.
Fiul dvs ne-a angajat să vă găsim în scopul accesării istoricului său medical.
- Istoricului său medical? De ce? - El şi soţia sa au avut primul lor copil
şi erau îngrijoraţi de boli ereditare.
Au un copil?
Uite, dacă veţi dori să completaţi un chestionar medical şi să ni-l returnaţi,
el ar aprecia foarte mult acest lucru.
- Bine. Unde este? - Dnă Strange, este extrem de util,
vă mulţumesc. Dar mai am o ultimă rugăminte a fiului dvs.
- Ce anume? - A spus că ar dori să vă cunoască.
Nu. Categoric nu.
Uite, am înţeles şi am să-l înştiinţez.
Fiţi sigură că nu vă vom mai contacta.
Barb? Unde ai fost?
- Mamă! - Hei, Sam, lasă-mă să vorbesc cu ea.
- Erica, asta nu are de-a face cu tine. - Te rog. Vorbesc serios.
Lasă-mă să mă ocup eu de asta.
Bine?
Mamă.
- Uite, ştim că eşti supărată. - Erica, te rog, lasă-mă în pace.
O cunoşti pe Sam. O face acum pe viteaza,
dar chiar are nevoie de sprijinul şi ajutorul tău.
Sam a făcut o imensă greşeală, iar eu nu pot pretinde că nu a făcut-o.
Ştii ceva? Nu trebuie să te prefaci.
Cu toţii ştim că asta a fost o greşeală.
Şi Sam ştie asta.
Dar vrea să păstreze acest copil şi îl va avea cu un om pe care îl iubeşte.
- Vezi asta? - Nu vreau s-o văd.
Acesta este primul tău nepot.
Acest băieţel va fi parte a familiei noastre.
Şi după ce se va naşte şi-l vei întâlni, nimic din toate acestea nu vor mai conta.
Iar Sam va fi o mamă fantastică.
Am crezut că sora ta era mai deşteaptă.
Pentru a face o greşeală ca aceasta...
Sam şi cu mine am făcut multe greşeli.
Este valabil şi pentru tata.
Şi pentru tine.
Mamă, nu...
Nu greşelile sunt ceea ce ne definesc,
ci modul cum le gestionăm.
Erica...
Este ceva ce vreau să-ţi spun.
Ce anume?
Eu...
E-n regulă, mamă.
Poţi să-mi spui. Orice ar fi.
Mamă?
Iubito, îmi pare rău. Am...
Am stricat întrunirea.
Mamă, ce se întâmplă?
Trebuie să explic unele lucruri...
referitoare la ceva ce mi s-a întâmplat cu mult timp în urmă.
Când aveam 17 ani am rămas însărcinată.
Am născut un copil.
Când crezi că ai rezolvat totul,
când crezi că ştii totul, că ţi-ai făcut un plan, iar apoi...
Sam este însărcinată. Mama a născut când avea 17 ani.
Iubitul meu nici nu ştie dacă doreşte să aibă copii.
Şi nimic din această viaţă nu se dovedeşte a fi în modul în care ţi-ai dorit să fie.
Nimic nu este aşa.
Cu cât învăţăm mai multe, cu atât ştim mai puţine.
Ne face să fim umili şi ne face să ne maturizăm şi să ne schimbăm,
ceea ce, într-un final, este scopul nostru în viaţă.
Ştii, uneori nu pot să cred cât de norocoasă sunt să trăiesc viaţa pe care o trăiesc.
Apoi, mă întorc în timp şi stau cu mama atunci când ea era adolescentă.
Putem admite pentru o clipă cât de fantastic poate fi?
- Mă bucur că savurezi asta. - Chiar dacă nu l-am văzut pe John Lennon.
Pe viu...
În concert.
John Lennon.
Poate data viitoare.
Da.
Mai ţii minte prima zi în care te-am cunoscut?
A fost cea mai rea zi din viaţa mea.
Apoi, pe neaşteptate, ai apărut.
Şi nu m-am aşteptat la asta, nu am cerut-o,
şi... m-a speriat îngrozitor.
Dar, privind înapoi, este cel mai bun dar care mi s-a oferit vreodată.
Mulţumesc.
- Noapte bună, Erica. - Noapte bună.
- Hei, tu. - Dumnezeule, m-ai speriat.
Ce faci aici? De-abia mâine trebuia să te întorci.
Nu am mai aşteptat. Am luat un autobuz în această după-amiază.
Am fost îngrijorat pentru tine. Eşti bine?
Acum sunt mai bine.
Bine. Pentru că a sunat de parcă erai pe cale să te pierzi.
Aproape că am făcut-o.
Dar, Adam, sincer, nu trebuia să te întorci mai devreme.
Ba da, trebuia.
- Ai rezolvat problemele cu mama ta? - Nu atât de mult pe cât aş fi putut.
Nu mi-am putut imagina cum a putut ţine un secret atât de mult timp.
De noi, de tatăl meu.
Şi să ştiţi că ea are un alt copil acolo, mai ales după ce Leo...
- A fost destul de traumatizată de asta. - Ştiu.
Adică, desigur că a fost. Cine nu ar fi?
Şi, ascultă, pentru mai devreme...
Îmi cer scuze pentru că te-am presat.
Erica, nu spun că nu doresc să am copii.
Spun că-i doresc atunci când suntem pregătiţi.
Atunci când va fi logic, bine?
Da. Desigur.
Alo, eşti Amanda?
Bună. Sunt Tom.
Sunt bine.
Sunt foarte bine.
Barbara?
Daniel.
Mulţumesc pentru că te-ai răzgândit.
Te rog, stai jos.
- Îmi cer scuze, mă holbez la tine. - Nu, şi eu fac acelaşi lucru.
M-am întrebat dacă semeni cu mine şi chiar aşa şi este.
Presupun că trebuia să fie aşa, semăn cu tine.
Femeie cu care am vorbit mi-a spus că ai un copil.
Da. O fetiţă.
- Dar tu? - Ei bine,
am avut trei copii, dar unul a murit.
- Îmi pare rău. - Nu. Să nu-ţi fie.
Fiul meu, Leo, a murit acum 12 ani într-un accident.
Am două fiice, Erica şi Samantha,
iar Samantha aşteaptă primul ei copil.
De-abia am aflat.
- Felicitări. - Mulţumesc.
Sper că, faptul că am vrut să iau legătura cu tine să nu te fi supărat.
Nu m-ai supărat. Eram supărată pe mine,
iar telefonul m-a forţat să-mi pun în regulă viaţa.
De ce ai fost supărată pe tine?
Pentru că te-am dat.
Ai avut 16 ani.
- 17 ani. - Da.
Ai făcut ceea ce trebuia.
Am părinţi minunaţi.
Chiar aşa?
Am avut o copilărie extraordinară,
am o soţie minunată şi o fiică.
Îţi voi arăta o fotografie.
Uite.
Părul roşu, cum îl are Erica.
Deci, de acolo îl are aşa.
- O cheamă Jada. - Drăguţ nume.
Darul care se află în aşteptarea noastră este în creştere,
se schimbă,
este posibil ca ceva bun să apară dintr-o durere.
Iar când ne loveşte criza...
când lumea noastră este întoarsă cu susul în jos,
când ne este teamă...
vom avea puterea, înţelepciunea,
să acceptăm darul care ne aşteaptă acolo
şi să-l primim cu braţele deschise?
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Being Erica Sezonul 04, ep 03-"Baby Mama"
Comentarii pe www.tvblog.ro