Acum, când economia are dificultăţi,
necesitatea este adesea mama inventivităţii.
Asta s-a întâmplat şi aici.
Mulţumită ingenuităţii acestei femei,
spiritul acestui personaj dăinuie pe faleză.
De pe plaja Venice, Adriana Gomez.
A fost minunat. Bine, tu ai fost minunată.
Reportajul putea ieşi mai prost.
Edgar ar face bine să ne dea proiectul cu Villaraigosa.
- Mă întrebam dacă vrei... - Ştii ceva, Steve?
Trebuie să mă întorc în dubă,
să mă pregătesc pentru următorul segment.
Bine. Termin de filmat imaginile de fundal.
Adriana!
Nu!
Cineva să cheme o ambulanţă!
Uită-te la mine!
Totul va fi bine! Da? Totul va fi bine!
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Cum o chema? - Clara. Numele ei era Clara.
Am întâlnit-o întâia oară la Langley, Virginia, în 1966.
Am plăcut-o pe loc.
Fusese recrutată să se întoarcă în România
şi eu o supervizam.
- Mama a lucrat la CIA? - Şi tatăl ei.
Domnule Callen, ai munca asta în sânge.
Tatăl ei, bunicul tău, era George Callen.
S-a paraşutat în România în 1944
ca să-l ajute pe regele Mihai să răstoarne regimul fascist
care se aliase cu Hitler.
După război, bunicul tău i-a vânat pe criminalii de război,
inclusiv pe familia Comescu.
- Atunci a început totul? - Da.
S-a însurat cu o fată rromani în 1947.
Atunci familia Comescu s-a răzbunat.
A fost asasinat. Ea a fugit în SUA cu copilul.
- Mama mea. - Clara.
S-a întors în România ca studentă. Era acoperirea ei.
Mai mult de un an, totul a mers bine.
Apoi s-a întâmplat ceva.
disperată să plece din România, împreună cu copiii ei.
Tu şi sora ta.
M-a contactat prin canalele prestabilite.
În ultima clipă, am primit ordin să abandonez misiunea.
Ne înţeleseserăm să ne întâlnim pe plajă.
Acum ştii de ce m-am întors.
Atâţia ani...
Iartă-mă!
Nici gând!
De ce nu cauţi un hidrant?
Fugăreşte o pisică.
Deeks!
- Ce faci? - Ce caută potaia aici?
- Am un oaspete şi tipa nu-l place. - Să ghicesc!
Nici ea nu-l suportă când cerşeşte.
De fapt, problema sunt bubele roşii care-i ies pe corpul ăla sexy al ei.
Îţi cam taie cheful de distracţie. El a întrebat.
N-ai muri dacă i-ai da şi lui puţin din micul tău dejun, Sam.
E al meu! L-am plătit cu bani munciţi din greu.
Haide... Nu te mai lua de Monty!
Uiţi că Monty a descoperit o bombă, nu cu mult timp în urmă.
Da, apoi ce a făcut, când eu eram în pericol?
Te referi la faptul că a plecat? Respectă procedura, Sam.
Îşi salva fundul blănos, asta făcea!
Atunci de ce l-au "scos la pensie"?
Veterinarul care l-a evaluat a spus că are o boală psihică.
- Un soi de PTSD canin. - Sindrom posttraumatic la căţeluşi?
Exact.
Mişto! Fluierele pentru câini chiar au efect!
Am primit un caz, băieţi!
Şezi!
Şi ar fi bine, când mă întorc, să-mi mai găsesc sendvişul.
Reporteriţa KWLJ3, Adriana Gomez.
Tocmai terminase un reportaj în Venice când a fost împuşcată.
S-a tras dintr-o maşină.
Cameramanul, Steve Downey, încă filma când s-a petrecut.
Activitatea drei Gomez avea şi o latură serioasă.
Cât de serioasă?
Ca să primească ameninţări cu moartea de la naţionaliştii libieni.
A făcut o serie de reportaje despre Asad El-Libi.
Era un exilat libian care locuia la Los Angeles.
Când a început criza, s-a întors
şi a înfiinţat propriul său post, "Radio Libia Liberă",
după ce Gaddafi a oprit accesul la internet.
Tipul e expert în tehnică.
A deschis un site care a trecut de toate protecţiile.
A devenit un loc unde rebelii fac schimb de informaţii.
Nimeni nu ştie cine e sau de unde transmite, în Libia,
dar a devenit un soi de erou popular.
Cineva nu se prea bucură
că postul nostru local de ştiri îl laudă.
Tot nu pricep de ce ne implicăm.
Adriana Gomez ţinea legătura
cu un ofiţer de Informaţii al Marinei, Gavin Madison.
E expertul în afaceri libiene.
Ştie mai multe decât oricine despre Asad El-Libi.
El şi Adriana au vorbit la telefon de două ori în ziua când ea a murit.
Dacă incidentul ăsta compromite interesele noastre naţionale...
Kensi, Deeks... Şi Monty.
Obţine mandat pentru dosarele ei. Mergeţi la postul TV.
- Eu şi Sam vom vorbi cu Madison. - S-a făcut.
Am văzut de toate: incendii, inundaţii,
mai mulţi morţi decât aş vrea să-mi amintesc.
Te obişnuieşti.
Filmezi, iei interviuri, treci la următorul reportaj.
- Ai lucrat mult cu ea? - În fiecare zi, de doi ani.
Eram parteneri.
Te apropii multe de cineva cât stai aşa de mult cu el.
- Aşa e. - De multe ori nu ne înţelegeam...
dar, chiar şi când ne certam...
Exista atracţie?
- O simţea şi ea? - Poate.
Eric, trebuie să ne ajuţi cu parola.
Vă voi învăţa bazele spargerii criptării cândva...
Mişto! O să pot să-i citesc jurnalul lui Kensi.
Eu am făcut-o deja. Nu vrei să-ţi bagi nasul acolo.
- Ştiai despre ameninţări? - Le-a raportat la poliţie.
Ce-a mai ajutat-o...
Te poţi gândi la ceva anume? Adriana vorbea cu cineva?
Cu vreo sursă?
Da, avea un om de legătură, un exilat libian.
S-au întâlnit de câteva ori la un restaurant libian.
- Cum îl chema? - Îmi pare rău...
Şi restaurantul?
Mânca un fel specific libian: ficat cu stafide.
Adriana ar face orice pentru un reportaj bun.
Dosarele ei nu conţin prea multe.
Câteva link-uri de cercetare, nişte notiţe de la interviuri.
Sursa ei principală apare Madison.
Avem transcrierea convorbirilor de ieri?
- Nimic. - Poate încă n-au apucat s-o facă.
N-ai citit jurnalul lui Kensi. Nu-i aşa?
Chiar ai făcut-o?
Eric? Alo?
Eu cred că-l placi, în secret, pe Monty.
Nu-mi plac câinii.
- Pisicile? - Nu.
- Ce animal ai vrea să ai? - Nu voi avea.
Peşte...
Nu e greu de întreţinut, nu face zgomot.
- Fac şi caca în propriul lor mediu. - Nu pot fi mângâiaţi.
Exact. Şi, dacă te saturi de el...
- Sushi. - Sushi.
- Comandante Madison? - Ce vreţi?
NCIS. Am vrea să vorbim despre Adriana Gomez.
Nu-i momentul potrivit.
În regulă. Vom da un telefon şi vom obţine un mandat.
- Ştii cum merge treaba. - Aşa să faceţi!
Agenţi federali!
- Mai sunt alţii? - Nu.
Voiau să ştie despre Asad El-Libi, unde operează, cum să-l găsească.
Am impresia că ştiau mai multe decât mine.
- I-ai mai văzut? - Nu.
Adriana Gomez te-a sunat de două ori în ziua când a fost ucisă.
Da, mi-a lăsat un mesaj vocal. A zis că e important.
Şi reportajele de luna trecută?
I-am dat informaţii de bază, nimic secret.
Oamenii lui Gaddafi oricum ar fi ştiut tot.
- Dar ea căuta altceva. - Identitatea lui Asad El-Libi?
Da, sau unde să-l găsească.
Iar ei nu mai voiau ca ea să facă reportaje despre el.
Probabil suspectau că ştiu ce ştia şi ea.
Dacă n-ajungeaţi voi atunci, îmi făceaţi mie poze, nu lui.
Salim Akim. Are legături cu poliţia secretă a lui Gaddafi.
- Şi partenerul lui e încă liber. - Partenerii.
La început erau patru.
Hakim Selani, Navid Mufar şi Yuseff Aman.
- Ultimul. - Yuseff.
El a fugit de la Madison.
Toţi patru au venit cu vize turistice şi paşapoarte false.
Au dispărut în Los Angeles înainte să-i găsească FBI-ul.
E greu, fără ajutor.
Poate că Yuseff şi echipa lui au venit aici ca să afle
de unde transmite în Libia Asad El-Libi.
Adriana aflase locul. Dacă ar fi făcut publică ştirea,
Asad El-Libi s-ar fi mutat şi n-ar mai fi fost de găsit.
Agenţii probabil se întorc acasă pentru a-l vâna.
Nu-l putem avertiza pentru că nu ştim unde e.
Adriana avea o sursă.
Da. Cameramanul a zis că nu-i ştie numele,
dar că s-au întâlnit la o cafenea libiană.
- Nu pot fi prea multe. Eric? - Imediat.
Bine, Cafe Tripoli.
A mâncat acolo de trei ori în două luni, după carduri.
- Kensi, Deeks. - Şi Monty.
Adu-mi nişte baclava!
Uită-te la el! E perfect pentru acoperirea noastră!
Tânărul cuplu în pas cu moda care vrea să guste
bucate exotice din Orientul Mijlociu şi câinele salvat de la adăpost.
E la modă să salvezi câini de la adăpostul de animale.
Micul tău plan are o singură bubă: câinii n-au voie în restaurante.
Am luat asta în calcul, nu-i aşa, Monty?
- Nu-i aşa? - E un animal utilitar.
Sunt folosiţi de orbi sau de cei care au suferit atacuri de apoplexie.
O femeie din Minesotta care suferă de anxietate are o maimuţă.
- Pe bune? - Am citit în revista "Ham-ham".
Te-ai prins? Revista "Ham-ham"?
Motto-ul său este: "Câinele e copilotul meu".
Nu? N-o să meargă?
Monty, au auzit-o pe doamnă. Rămâi aici.
N-o pupa! Pe bune?
Rămâi aici şi-ţi dau drumul la radio. Puţin NPR.
Adoră "All Things Considered".
Nu-i aşa de greu să găsiţi un donator.
E greu de ştiut unde să mergi ca să găseşti cea mai bună mâncare.
Joe Palca ne-a explicat că oamenii de ştiinţă cred...
Bun venit!
- Este Asad El-Libi. - Îl ştii?
Da. Avem o prietenă reporteriţă care a făcut reportaje despre el.
Da, ea ne-a recomandat localul. Poate o ştiţi: Adriana Gomez.
- Da, de la postul local. - Exact.
De obicei vine aici la prânz cu un prieten libian.
- Scumpule, cum îl cheamă? - Cum îl cheamă?
- Un libian, care vine... - Nu-mi amintesc.
- Vedem ce face Monty? - Sigur.
Nu te mişti? Pe bune?
Nu. Fir-ar să fie!
Eric, verifică-mi un număr de înmatriculare!
Doi, S de la Slayer, M de la Metallica,
A de la Anthrax,
cinci, şase, patru, P de la... păstârnac.
Păstârnac?
Dai ca referinţe formaţii de heavy metal
şi la litera P îmi dai un nume de legumă?
- Nu, ştiu, am dat un rateu. - Pantera, alo!
"Cowboys From Hell". Ce era în mintea mea?
Maşina e a lui Farag Hijazi. 38 de ani, emigrant libian,
locuieşte la 800 m, pe Glendon.
Are mai multe afaceri mici,
inclusiv un atelier auto închisă acum câteva luni.
De asta n-avea de ce să plătească aşa de mult la curent luna trecută.
Bine. Mersi!
Nu vorbesc.
Poison... posedat... pentagramă... pe bune, Deeks?
Monty!
Am ajuns la atelierul auto, Eric!
Hijazi a stat mult noaptea făcând contabilitate.
- N-are computer. - A avut.
Reţea Ethernet, viteză înaltă, capacitatea mare.
- Parcă avea o afacere pe internet. - Sau ceva mai important.
Nu s-a dus în Libia.
Asad El-Libi a transmis de aici, tot timpul.
Dar unde e acum?
Asad El-Libi foloseşte un sistem de acces la distanţă.
Dacă i se caută adresa IP, se va crede că e în Libia.
- Deci încă mai transmite? - Dar ceva l-a speriat.
A plecat în grabă din atelierul lui Hijazi.
- E o transmisiune înregistrată? - Nu.
Asad El-Libi transmite doar în direct.
Eric, îl poţi găsi?
Până la urmă da, dar foloseşte accesul la distanţă.
- Mai încerc. - Să-l găsim pe Hijazi.
...când o femeie are 35 de ani în momentul naşterii,
doctorii pomenesc de statistici cu risc crescut de avort...
Te-ai gândit că poate lui Monty îi plac doar vocile de la radio
şi că nu contează ce ascultăm?
- ...monitorizare şi teste ADN... - Aşteaptă!
Îl schimb la loc, amice. Dau pe acelaşi post.
Credeam că am mare ghinion la jocurile de noroc.
Psihologul mi-a explicat.
În subconştientul arhetipal canin al lui Monty...
- Opreşte... - E reflexul lui Pavlov...
Nu, trebuie să opreşti! E prea ciudat. Nu...
Uite-l pe Hijazi!
Să mergem!
Monty, apără maşina! Ce băiat bun!
Da?
- Bună! Îl căutăm pe Farag Hijazi. - Nu-i aici.
Suntem agenţi federali.
L-am văzut oprind în faţă. Mai încerci o dată?
- Agenţi federali? - Da.
Mai bine căutaţi terorişti în loc să-mi hărţuiţi fiul!
Suntem buni cetăţeni.
Ne plătim taxele. Vă plătim salariile.
Avem dreptul să nu fim hărţuiţi de agenţii federali.
- A terminat cu morala. - Da.
Bună ziua!
- L-aţi găsit? - Da.
Asad El-Libi transmitea din atelierul tău.
Nu-s urme de intrare forţată. Probabil i-ai dat o cheie.
Tu erai sursa Adrianei Gomez? A murit din cauza a ce i-ai zis tu.
N-am ucis-o eu!
Poate au făcut-o libienii, care nu ajungeau la tine!
- Încă nu puteau ajunge la tine. - Nu i-am zis nimic!
Te putem proteja.
ajută-ne să-i găsim pe indivizi înainte să ajungă la Asad El-Libi.
E singura ta opţiune. Încercăm să te ajutăm.
- Crezi că ne minte? - Dacă da, joacă bine teatru.
Gândeşte-te bine, Hijazi. Dacă ne minţi şi o dovedim...
Despre cine ai scris în jurnalul acela al tău?
N-am niciun jurnal.
Nu.
- Ce zici, ne-am înţeles? - E un jurnal.
Nu cred că ne-am înţeles, G.
Tu erai sursa ei. Libienii au ucis-o.
Au încercat să-l ucidă pe comandantul de Marină cu care vorbea ea.
E doar o problemă de timp până te vor găsi.
Dacă nu vrei să te protejăm, bine.
Spune-ne unde e Asad El-Libi, ca să-l protejăm pe el.
- Nu l-aş trăda niciodată. - Libienii încă îl caută.
Minţiţi! Vreau să-l văd pe Asad El-Libi.
Aţi fost în atelierul meu, e la voi.
Farag... Nu era acolo. Îi dispăruse şi computerul.
Încercăm să-l ţinem în siguranţă. Suntem de partea ta.
De partea mea? Mai întâi mă acuzaţi şi acum vreţi să vă ajut?
Vreau un avocat!
Cred că am găsit maşina din care au tras agenţii libieni în Adriana.
Materialul lui Steve Downey
n-a filmat destul din ea ca s-o putem identifica.
Doar că era un Impala maro.
Am verificat camerele din trafic pe la ora incidentului
şi am găsit un Impala cu doi pasageri
pe care i-am identificat despre agenţii libieni.
- Pe numele cui e maşina? - E închiriată.
Adresa dată de client nu există.
Dacă nu cumva a închiriat o cameră la fast-food-ul de pe Jefferson.
Dă-ne toate datele pe care le ai.
- Am o amendă de parcare. - O iau eu.
Emisă de dimineaţă, la 02:00, pentru parcarea
pe o stradă rezidenţială fără permis, după ora 18:00.
N-aveau cum să fie aşa de neglijenţi!
Deschide portbagajul!
El este! Asad El-Libi al meu.
Îl chema Tarek Al-Kousa.
Ne-am întâlnit acum câţiva ani, când a venit în atelierul meu.
Amândoi ne iubeam ţara, dar ce puteam face?
De asta ne aflam amândoi aici.
Apoi a început Revoluţia Arabă.
Tarek era tehnician şi programator.
Când Gaddafi a oprit internetul, s-a gândit să-i ajute pe rebeli.
De ce nu din Libia?
Tarek credea că ar fi mai eficient de aici.
Era mai uşor să spargă protecţiile libiene.
Risca mai puţin să fie descoperit.
Dar a făcut să pară că se afla în Libia, pentru moralul oamenilor.
Ştia că publicul trebuia să-l simtă aproape,
ca să aibă încredere în el.
Îi trebuia un loc sigur. Atelierul meu era închis.
Tarek a insistat să nu mă bag, pentru siguranţa amândurora.
Dacă mă vedea cineva ducându-mă la atelierul închis...
Gaddafi are multe resurse. Transmisiunile au continuat.
Am presupus că mai e acolo.
I-ai mai văzut vreodată?
Nu, niciodată.
N-au încercat să te sune, să-ţi trimită mesaje?
Era prea riscant.
Înţelegeţi, în Libia, guvernul monitorizează totul.
Ca să ne lămurim, care-i diferenţa între o agendă intimă şi un jurnal?
Fetiţele de şapte ani au jurnale.
Deci o "agendă intimă" conţine mai multe chestii pentru adulţi?
E bine de ştiut.
Bine de ştiut...
...ştia că e posibil ca Gaddafi să fi trimis oameni aici.
Poate că-i trimisese deja. Dacă m-aş fi dus să verific...
Farag, nu e vina ta. Ştim cine a făcut-o.
Avem şanse să-i prindem pe făptaşi.
Sigur eşti singurul care ştia despre activitatea lui?
Are o soră, Shari. Dar nu i-ar fi zis că a rămas în SUA.
N-ar fi pus-o în pericol. E singura lui rudă.
Programul de recunoaştere facială a găsit ceva?
Caut pe camerele din trafic, de la bancomate, de securitate,
în orice sistem în care pot intra.
Trei oameni într-un oraş cu zece milioane de locuitori.
- Asad El-Libi transmite din nou. - Cum se poate?
E în direct.
Şi se referă la evenimente petrecute după ce i-am găsit cadavrul.
Asad El-Libi transmite din nou!
Ori i-a luat cineva locul, ori Farag ne minte.
Poate fratele ei i-a zis mai multe decât crede Farag.
Kensi, Deeks!
Şi... Monty, haide!
Vino!
Da, vrei să conduci? Ai fi mai bun decât Kensi!
Nu contează omul, ci ceea ce reprezintă el.
Înseamnă că vor veni şi după tipul ăsta, oricine ar fi.
Sunt aşa mândră de el, de ce a făcut. Doar...
Aş vrea să fi ştiut că a fost aici tot timpul.
Era atât de aproape de mine şi acum a murit...
Fratele tău ştia că face un lucru periculos.
- Voia să te protejeze. - Da.
Shari, cineva a preluat transmisiunile fratelui tău.
Ai idee cine poate fi?
Singurul în care ar fi avut încredere este Farag Hajazi.
Ai observat ceva neobişnuit în ultimele câteva zile?
Necunoscuţi, maşini, orice?
Acum câteva zile, am crezut că sunt urmărită.
- Ai văzut de cine? - Era o dubă roşie.
Am tot văzut-o pe străzi, în parcarea de la magazin.
- Când ai văzut-o ultima oară? - De dimineaţă.
Trebuie să plecăm. Vă rog!
Oricine ar fi Asad El-Libi, se pricepe.
Măcar am găsit un IP fals în Libia.
Da. Trimite mesaje criptate.
Merg spre mai mulţi lideri rebeli.
- Le putem citi? - Nu de aici.
Ce-ar fi să încercăm...
...să accesăm mesajul prin IP-ul destinatarului?
Dacă încep să te visez, să ştii c-o să mă sperii rău!
- Eu te-am visat deja. - Serios?
Dar erai bătrân. Şi foarte gras.
- Şi purtai rochia mea. Ciudat, nu? - Da.
Am descifrat unul.
Asad El-Libi le spune să se întâlnească.
E un fel de întâlnire la... Quarat as Sawadiq.
E un orăşel, la 50 km de Misrata.
Ce-i?
Am văzut ceva mai devreme pe rapoartele de la Informaţii.
Gaddafi a retras artileria şi trupele din Misrata.
Nu e logic. Bătălia pentru oraş este crucială în război.
- Dacă nu cumva... - Ştie de întâlnirea rebelilor.
E şi mai grav.
Primesc alte mesaje criptate de la noul Asad El-Libi.
Dar acestea nu ajung la rebeli, ci spre comandamentul lui Gaddafi.
Eric, Asad El-Libi le întinde o cursă rebelilor.
Cât timp avem?
Întâlnire va avea loc la 02:00, ora din Misrata.
Avem mai puţin de două ore ca să oprim un masacru
care ar putea schimba cursul războiului.
Hetty a vorbit cu CIA-ul, care încearcă să-i anunţe pe rebeli.
Şi nu se prea plac.
Pe lângă lipsa unei structuri de comandă coerente,
rebelii sunt siliţi acum să aleagă
dacă să creadă CIA-ul sau un pe un om
pe care-l cred vocea revoluţiei.
Poţi bruia transmisiunea, trimite un avertisment?
Semnalul e redirecţionat prin cel puţin 12 ţări.
Aş putea s-o fac de la computerul lui Asad El-Libi.
Eric, caută pe camerele din trafic din zona restaurantului lui Hijazi
în ultimele câteva zile.
- Ce căutăm? - O dubă roşie.
Shari Al-Kousa a zis că a fost urmărită.
Maşini roşii... O dubă roşie!
Scrie ceva pe partea laterală. În arabă.
E o băcănie. Poate fi o piaţă Halal.
Da, sunt multe pieţe de-astea.
Da, dar una e în apropiere
de locul unde am găsit cadavrul lui Asad El-Libi.
Pleci la cumpărături, Sam.
Salaam Alaykum.
Alaykum As-salaam. Cu ce vă pot ajuta?
Îmi vin rudele din Sudan. E ziua tatălui meu.
- O masă festivă. - Da.
- Câţi invitaţi? - 25-30. Vreau miel.
- Întreg sau tranşat? - Întreg.
Pot să-l aleg singur?
Totul este sacrificat şi preparat după standardele Sharia.
Nu vreau să vă jignesc. E o tradiţie de familie.
Superstiţii...
Am impresia că nu tot ce-i aici e Halal.
Domnule, unde vă duceţi?
Agent federal!
Stai!
Lasă cuţitul jos!
Nu face asta.
Allahu Akbar!
Eric, ne trebuie o ambulanţă. Imediat!
Mortul e Navid Mufar. Îi verific acum apelurile pe mobil.
- Nu mai avem timp, băieţi! - E ciudat.
Mufar a primit un apel de zece minute din casa lui Hijazi la ora 15:00.
Hijazi era la sediul nostru de la ora 14:00.
Exact.
Cine din casa lui Hijazi îl sună pe Mufar?
Trebuie să vorbim cu fiul tău.
Mă gândeam că ai vrea să ştii că am făcut o descoperire.
Într-o oră vom afla adresa ucigaşilor lui Tarek.
Mulţumesc! Moartea lui va fi răzbunată.
- Dă un telefon. - Sper să fie aproape!
- Pasadena! - North Woodway nr. 432.
E o problemă.
Stai! Agenţi federali!
Unul vine spre tine!
- În genunchi! - Liber!
Eric, totul e pregătit.
Bine, dar grăbiţi-vă! Întâlnirea stă să înceapă!
Bine, acum ne conectăm. Trebuie să intru în setările lor.
În regulă?
Încep transmisiunea. Nell!
- Îi afişez imaginea. - Avem undă verde de la Operaţiuni.
Acesta e un mesaj urgent.
Întâlnirea noastră a fost compromisă.
E o capcană. Plecaţi de acolo imediat.
După prietenii noştri din Agenţie,
majoritatea rebelilor au auzit mesajul
şi au evitat capcana.
Mulţumită unui prieten special care a preluat ştafeta,
Asad El-Libi continuă să existe!
Ca recunoaştere a ajutorului dat în trecut, Monty,
de acum eşti în mod oficial membru onorific al echipei noastre.
- Bravo, băiete! - Nu-mi vine să cred!
- E vreo problemă, dle Hanna? - Niciuna.
Apărarea Naţională l-a arestat pe tatăl dlui Hijazi?
Acum două ore.
Din păcate, prea mulţi membri ai generaţiei sale
au crezut minciunile tiranilor.
Noul Asad El-Libi, sperăm, va remedia situaţia.
Vrei şi tu?
Poftim? Vrei şi tu un pic?
Hetty, vreau să te întreb ceva.
Cum am ajuns din România în SUA?
Nimeni nu ştie.
S-a întâmplat cu doi ani înainte să aflu eu că eşti aici.
Era prea târziu ca s-o mai salvez pe sora ta.
Dar nu şi pe tine.
- Tu m-ai luat de la orfelinat? - Şi ţi-am căutat părinţi sociali.
Eram hotărâtă să-ţi găsesc o familie.
Ai fost un copil dificil, dle Callen.
Am cerut Agenţiei să caute în arhive.
Un vechi prieten mi-a făcut o favoare.
Aş vrea să fi fost mai mult.
Şi tata?
N-am aflat niciodată.
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro