Eşti singur, frate?
Eli, dacă-mi spui acum că vrei să te retragi, te ajut.
Pentru că, peste un minut, va fi prea târziu.
Am o soră. O cheamă Emma.
Când m-am întors de la război, m-a îngrijit, dar n-am simţit nimic.
Louis?
Apoplexie. Un atac cerebral.
Nici nu poate vorbi.
Le datorăm 70 de bătrâne cămătarilor lui.
O să fie plătiţi când o să descărcăm băutura.
Dl Sleater va fi şoferul meu.
- Katy. - E cam obraznic, nu-i aşa?
Îmi este util.
- Am auzit că ai multă băutură. - Aşa-i. Vreau banii în avans.
- 5.000 acum şi o livrăm mâine-seară. - S-a făcut!
Am găsit o cale să se renunţe la acuzaţii.
Am încălcat legea Mann.
Cazul legat de alegeri va ajunge o acuzaţie federală.
- Procurorul general te poate ajuta? - Exact.
Asta foloseai pentru cauză?
Trebuia să detonăm câte o bombă pe săptămână...
- Cineva iese din afaceri. - Mickey Doyle.
Ţii minte când ne-am cunoscut? Întâia noapte?
Am deschis ochii şi te-am văzut deasupra mea.
Mai ţii minte noaptea aia?
Te-am întrebat ceva!
Traducerea şi adaptarea: Shadow & Felixuca
www.titrări.ro www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Atlantic City a fost construit pentru distracţii,
ca oamenii să lase grijile deoparte,
să vadă un spectacol, să danseze pe chei...
Vreţi o floare?
...să facă un castel din nisip.
Puteţi lua două.
Atlantic City a fost clădit ca să-i ajute pe oameni să uite.
Dar această zi, Ziua Memorială, e pentru a ne aminti.
Mâine vom fi iar cetăţenii ai lumii tumultuoase.
Astăzi, suntem mândri să fim simpli americani.
Le mulţumesc membrilor comitetului memorial prezenţi azi,
care au lucrat, neobosiţi, să facă posibil acest monument.
Ştiu că n-ar rata această ocazie dacă n-ar fi avut treburi urgente.
Este, cu adevărat, părintele acestui oraş.
Îi mulţumim şi Procurorului General al Statelor Unite,
distinsul Harry M. Daugherty,
care, alături de noi, îi transmite urări de bine preşedintelui Harding,
care participă la manifestările solemne
de azi, din cimitirul naţional de la Arlington.
Acum, citind numele eroilor oraşului căzuţi la datorie,
simt că e mai potrivit să-i las această onoare
unui tânăr care poate vorbi mai direct
despre idealurile de sacrificiu, de datorie şi de loialitate
decât am putut-o eu face vreodată.
James Darmody, vino aici!
- Nu mi-ai zis că urma să vorbeşti. - Nu trebuia s-o fac.
James Edison Darmody, doamnelor şi domnilor!
- Crezi că eu nu pot juca jocul ăsta? - Cred că nici nu ştii regulile.
Dl Thompson tocmai a spus lucruri impresionante despre mine.
Dar nu sunt adevărate.
Nimeni nu mă vede ca pe un erou, cu atât mai puţin eu însumi.
Când oamenii mă întreabă ce am făcut acolo,
le spun doar că am reuşit să mă întorc acasă.
Am luptat pentru ideea că democraţia merită salvată.
Am luptat pentru mamele noastre,
pentru fiii noştri, pentru soţii.
Am luptat pentru America. Cred c-a meritat.
- Bine zis! - Aşa-i!
Acestea sunt nume ale unor bărbaţi curajoşi:
John Archer Alberts...
Frank Berry...
John Collins...
Lester Dayton...
Îl cunoşteam pe Les.
Andrew Furey...
Joseph Grant...
Robert Garner...
L-ai auzit ce spunea? "Am luptat pentru democraţie"?
- Ce gogoriţă! - Cine e?
Tânărul veteran de la ceremonia din zori, Harry.
- Ştii de ce s-a înrolat? - Sunt cam strâmte.
- Arată bine. - Nu s-a descurcat la Princeton.
La Washington nu se poartă taliile trase prin inel!
M-am dat peste cap să-l aduc aici şi el fuge?
Se înrolează? E un ţap ispăşitor.
Lumea nu-ţi datorează nimic. Nu-mi pasă cine eşti!
Nucky, Jess şi cu mine stăm aici doar astăzi.
Ne ocupăm diseară de probleme tale legale.
E sărbătoare! Ce-ar fi să jucăm nişte golf?
Te plictisesc, Harry?
Ar fi corect să spui că am muncit pe brânci pentru asta.
Nu-s nişte iţe prea uşor de ţesut.
Am verificat lista de procurori şi tipul ăsta...
Charles Kennan Thorogood.
- Ai putea să lucrezi cu el. - Chiar îţi place golful?
Mi-ar plăcea să am timp să joc.
Ne vedem pe teren!
Am auzit că-l cunoşti pe domnul George Remus.
- Am multe cunoştinţe. - Te-nţeleg perfect.
Dar mă întâlnesc cu el la Cincinnati, miercuri.
Îl consideri de încredere pentru o afacere?
Îl consider un contrabandist de primă mână.
La astfel de afaceri mă refer eu.
Poate-mi pui o vorbă bună. Spune-i că nu muşc!
Ai ţinut un discurs frumos, în zori. A fost chiar emoţionant.
Foarte patriotic.
Vrem să se ştie ce mândru e oraşul de băieţii care au luptat pe front.
Nimic nu-i mai ieftin decât sentimentele.
Sunt singurul din încăpere care chiar a purtat uniformă.
Când, dle Parkhurst?
- La Fort Kearny, în Wyoming. - Era gornist al Corpului 9 de armată.
32 de albi împotriva a 2.000 de sioux.
Aveam ultimul model de puşti Springfield şi să mă ia naiba
dacă nu le-am făcut fâşii pe piele alea roşii!
- A fost un masacru. - Asta e întotdeauna, băiete.
Dar tu ai ieşit neşifonat din ultimul, nu-i aşa, Jackson?
Am câştigat un milion vânzând carne de vită armatei
şi nu-mi pasă cine ştie.
Ai fost isteţ, domnule. Ai profitat de ocazie.
Carne de vită. Asta am mâncat în fiecare zi, cinci luni.
Aş prefera să mănânc rahat de câine!
Oricum, am fost plătit, după cum puteţi vedea.
Atunci eşti mare om!
Ce-s balivernele astea? Am venit să vorbim despre bani.
Suntem îngrijoraţi de obstacolele întâmpinate recent.
Nu suntem mulţumiţi, dle Darmody.
Ne-am ocupat de problema cu negrii, am mituit Paza de Coastă.
- Am investit mult în tine... - Cu tatăl lui.
...şi încă n-am văzut nicio para.
Orice afacere mai are mici probleme, dar, vă asigur...
În explozia aia ai pierdut cei 70.000 ai noştri!
Şi un depozit plin cu alcool!
Asta nu-i o "mică problemă", ci o torpilă lovind Lusitania.
Totul ţine de discreţie, James.
Discreţie şi profit în urma capitalului investit.
Şi îl veţi primi. Vă vom plăti.
- Totul e între mine şi el... - Vorbesc prea mulţi!
Am prefera să discutăm cu "Commodore".
- Mi-a dat mână liberă. - Eu n-am auzit aşa ceva.
- Înseamnă că nu erai atent! - E mort? Sau doar pe moarte?
- Tata se simte bine. - Ascultă-mă, băiete!
Încerci să duci de nas pe cine nu trebuie.
Da? Ce, mă dai afară din clubul tău de iahting?
Ar fi cazul ca tu şi toată generaţia ta afurisită
să învăţaţi ce-i ăla respect!
M-ai învăţat tu destule! Domnilor!
- Ce naiba faci? - Dă-i încolo pe ăştia!
Oamenii ăştia finanţează întreaga operaţiune.
- Am terminat-o cu ei. - Cine a zis că-i decizia ta?
N-am văzut vreun alt şef pe aici.
- Eu te-am băgat în afacere! - Serios? Mersi!
Acum nu te mai băga în afacerile mele!
Mulţumesc că m-ai dus cu maşina!
- Ce au zis despre tatăl tău? - Ştiu că-i ceva în neregulă.
Apoi ţi-au pus întrebări, s-au luat de tine.
- Apoi Jackson... - Îl ştii pe Parkhurst?
- Îi cunosc pe toţi, dragă. - Cât de bine?
Nimeni n-are voie să-ţi facă asta.
- Sunt 70.000 de dolari. - Pentru ei, e o nimica toată.
Şi Horvitz, la Philly? Mă tot întreabă unde-i băutura lui.
Nu te vei lăsa călcat în picioare şi trebuie să le-o arăţi clar!
- Bine, mamă. - Adică "Bine, lasă-mă în pace"?
Sau "Bine, înţeleg ce am de făcut"?
Ambele.
John D. Rockefeller s-a născut la o fermă.
Tatăl lui era bigam şi escroc.
Mama lui era o sfântă.
Acum valorează un miliard de dolari.
Cum îşi petrece Ziua Memorială?
Nu forând după petrol.
Marş!
Nu!
Haide... Bravo, băiete!
Îmi trebuie înapoi!
Am nevoie de masca aia!
Ia te uită! Sunt ca un homar!
Am fugit în soare după o mingiuţă! Ce joc idiot!
Unde-i Owen?
Îl lasă acasă pe Harry Daugherty. De ce?
- Fratele tău e aici, în seră. - L-ai lăsat să intre?
- Ce era să fac? - Totul va fi în ordine.
În câte case ai locuit de când te-ai mutat de acasă?
Opt? Nouă? Ce contează?
Aveam un apartament la etaj, pe Monroe,
o căsuţă, cu June, şi casa unde locuim acum.
Am fost acolo de Crăciun.
Ultima oară când am vorbit... ai făcut o ofertă.
- Nu mai e valabilă. - Vezi? Gata!
Fără conversaţii! Doar ordine.
- Sunt fratele tău, Nucky. - Atunci, te iubesc.
Dacă n-ai ceva de zis
în afară de faptul că Dumnezeu îşi distribuie inegal darurile,
conversaţia asta s-a încheiat.
Ştiu cine va depune mărturie împotriva ta.
Nu contează.
Tocmai am jucat golf cu procurorul general al SUA.
- Gândeşte-te la ce înseamnă asta! - Eşti un ticălos fără scrupule!
Şi tu eşti un băieţel înspăimântat care n-are unde altundeva să se ducă.
Aşa că dă-mi altceva şi mai stăm de vorbă.
Dă-mi altceva... şi voi şti că eşti fratele meu.
"Commodore" a ieşit din joc. A suferit un atac cerebral.
Ei încearcă să nu se afle.
- Cine sunt "ei"? - Puştiul şi maică-sa.
Sunt depăşiţi de situaţie, Nuck. Nu pot trece de...
- Resentimente? - Ea e ţăcănită.
Nu-i bag vreo vină. Dar situaţia asta...
- N-a fost niciodată în regulă. - Şi e vina mea?
Sigur că nu. Ai făcut ceea ce trebuia...
Ai avut grijă de mine, de tata.
- Ştiu. - Şi de Mabel.
Da. Biata Mabel!
Am făcut o greşeală, Nuck. O recunosc.
Nu ştiu ce să spun. Nu ştiu ce naiba să fac!
Iată-mă aici.
Bine. Rezolvăm noi, cumva.
- Dar trebuie să-ţi cer ceva. - Orice, Nuck!
Vreau să îngenunchezi.
Apleacă-te şi sărută-mi papucii, rahat nenorocit ce eşti!
Ce?
Te-ai întors cu coada între picioare
pentru că n-ai avut curajul să termini ce-ai început.
La dracu' cu muistul ăla care ţi-e partener!
La dracu' cu curva de mă-sa!
La dracu' cu boşorogul ăla! Vedea-l-aş mort într-un şanţ!
Să te ia dracu' şi pe tine, "frate".
Ajunge.
Ieşi afară din casa asta.
- Tata e... - Mă doare-n cot de el!
Pe viitor, dacă mai ameninţi pe cineva cu arma,
asigură-te că e încărcată.
Aşa o să fie viaţa noastră?
Nu te ascunde acolo.
Haide... Pe aici.
- Linişteşte-te! - Nu-l lovi.
Acum a tăcut.
Face cam mult zgomot.
- Nu-i bine pentru paraziţi. - Îmi pare rău.
Linişteşte-te, până nu-i sperii pe toţi.
Hai, dă-i-o lui.
- Te mănâncă? - Câteodată.
Cred şi eu...
- Vrei şoarece de copac? - Voia să spună veveriţă.
Nu, mulţumesc.
Eşti de la Fisc?
Ia şi bea.
- E foarte tare. - L-am făcut chiar eu.
Mai ia.
- Eu sunt Glenmore. El e Pete. - Eu sunt Richard Harrow.
- De unde eşti, Richard? - Locuiesc în Atlantic City.
Am auzit că e tare interesant pe acolo.
- N-ai fost acolo niciodată? - Sunt vreo 50 de km până acolo.
Am fost o singură dată. Am văzut un căluţ zburător.
- O şmecherie foarte reuşită. - Mie mi s-a părut adevărat.
Tare credul mai eşti...
Nu mai face pe deşteptul.
Ce te aduce aici, Richard?
Am fost la vânătoare.
Mi-am lăsat lucrurile lângă o baltă.
- Care baltă? - Nu sunt sigur.
Uite aşa, de la o greşeală apar şi mai multe.
Acum ne punem să mâncăm. Ar trebui să mănânci şi tu.
În cinstea căluţilor zburători.
Scuze pentru că v-am lăsat să aşteptaţi!
- Ai stat în umbră? - A fost prea mult soare.
El e noul tău procuror.
- Trebuie să fii Charles. - Spuneţi-mi Chip, dle Thompson.
Chip. Harry mi-a spus că mă pot baza pe tine.
Mi-ar plăcea să cred că aşa e.
Aţi discutat?
Am început o conversaţie cu dl Thorogood.
- E relativ nou. - Sper că asta n-o să fie o problemă.
- Doar dacă nu ştii care-i judecătorul. - E ăla în robă, nu?
- Tare amuzant... - Vreau să ştiu cum o să procedăm.
Procurorul nostru...
va solicita strămutarea cazului la un tribunal federal.
Va argumenta că fraudarea alegerilor şi încălcarea Legii Mann
sunt anchete în plină desfăşurare.
Aşadar sunt sub jurisdicţia Curţii de Apel.
Apoi ce va întâmpla?
Pledăm în faţa judecătorului nostru, care ne "cumpără gogoşile",
apoi, dl Thorogood îşi face dovada priceperii sale.
Din fericire, pentru noi...
Ministerul Justiţiei hotărăşte că nu se merită timpul şi efortul
pentru continuarea cazului, apoi, vei fi achitat.
Şi aşa, avem destule pe cap cu Legea Prohibiţiei.
- Văd că nu spui "mulţumesc". - Vreau o garanţie.
N-o să primeşti.
- Nu uita, a fost ideea ta. - Bine.
- Trenul meu pleacă devreme. - Îmi pare rău.
Suntem liberi toată seara.
- Ce să fac cu oasele? - Nu i le da lui. O să se înece.
- Cum îl cheamă? - Nu-i al meu.
- Tot vine pe aici. - Ba ştie cine e.
E un soldat bătrân care nu renunţă la luptă.
Nu-i aşa, băiete?
- Pentru ce? - Ce-ai spus?
- Pentru ce luptă? - Întreabă-l pe el.
La ce te gândeşti, Glenmore?
Mă gândeam să dorm acasă în seara asta. Cred că mă duc acasă.
Te moleşeşti.
- Tu ce faci, Richard? - Ar trebui să mă întorc în oraş.
- Şi cum vrei s-o faci? - Nu ştiu.
Mi-am parcat Fordul la 100 de metri.
Fii atent, Richard...
Merg des în pădurile astea.
Când oamenii vin aici, fac tot felul de prostii.
Nu pentru asta sunt pădurile. Mă înţelegi?
Pădurea asta e pentru vânătoare şi pescuit
şi pentru a privi la păsărele.
În pădurea asta e viaţa. Mă înţelegi?
- Da. - Bun...
- Poţi s-o repari, nu. - Taică-tău poate repara orice.
- Te mai doare gâtul? - Medicamentul ăsta mă ajută.
- Nu mănânc, June. - Eli, sunt George. Putem vorbi?
- Stai aşa, Patrick. - Sunt Brian.
Dacă tu zici...
Ştii ce ne trebuie la asta, Bri?
O "şmecheriuţă".
Avem aşa ceva?
Are dl Dean de vizavi. Spune-i că eu l-am rugat.
Dă-i bice!
Suntem singuri, nu?
- Tu ce crezi? - Nu ştiu.
- Ai cam mulţi copii. - Nu-i ţin în garaj.
Se tot bârfeşte despre ceva...
Despre "commodore". Ai auzit?
- N-am auzit. - Ar avea... apoplexie.
E ţeapăn ca un buştean.
- Nici măcar nu se poate pişa singur. - Nu-i adevărat, George.
L-am văzut în dimineaţa asta. Am luat micul dejun.
Ouă, şuncă... Îi place şunca la nebunie.
- Totul e normal. - Să mergem până acolo?
- Să-l deranjăm la ora asta? - Doar să ne asigurăm.
După un simplu mic dejun, nu poţi fi sigur.
- Acum sunt cu copilul, George. - Am uitat.
- O să mă duc eu. - Ai auzit ce-am spus?
Am auzit, însă mai gândeşte-te. Dacă "commodore" nu e...
Ţi-am spus...
Dacă nu ne protejează de fratele tău, toţi suntem expuşi...
Ce faci? Vii înspre mine.
- Vreau doar să te gândeşti puţin... - E adevărat, nu?
- Nici pomeneală. - Iisuse... Chiar e adevărat.
Şi-acum cine conduce? Tu şi Jimmy?
Ăsta a fost planul? Nenorocitule!
Dă-mi drumu'!
- Nu-ţi fac nimic. - Atunci, dă-mi drumu'!
- Vorbeşte mai încet, familia mea... - Gata, am plecat de-aici.
- Vreau să ies din combinaţie. - Nu-ţi cer decât...
Dă-mi drumu'! Dacă nu, o să ai mari probleme!
Mă duc direct la Nucky! Nu glumesc!
- O să spun tuturor... - George, taci dracului!
Băga-mi-aş!
Bun... Nu-i nimic...
Tată!
Nu are.
Chestia pe care i-ai cerut-o. N-a auzit de aşa ceva.
Trebuie să intri în casă.
Gâtul meu... Nu vreau să iei răceala...
Te doare capul?
De parcă m-am luat la trântă cu o maşină.
Trebuie să fii mai atent.
De asta i se spune accident, Ange.
Ce ai spus la ceremonie... Ai vorbit serios?
Sunt aici. Cu tine...
Fiul nostru doarme în pat. Toţi avem ce mânca.
Nimeni nu e speriat...
- Ce-ar mai fi de spus? - Trebuie să mai fie ceva.
Nu-i aşa?
- Ai vreun motiv să nu răspunzi? - Nu cred.
Richard. Ţi-am simţit lipsa, azi-dimineaţă.
Dedicaţia pentru monumentul comemorativ...
N-am avut chef de aşa ceva.
- Te simţi bine? - Vreau să vorbesc cu Jimmy.
Suntem bine, Ange.
- Unde ai fost? - Am simţit nevoia să mă plimb.
- Ar fi trebuit să vin cu tine. - Amândoi ne-am întors.
Eşti pregătit să facem ceva, în seara asta?
E vreo problemă, Richard?
Ai lupta pentru mine?
Normal c-aş lupta.
Până la ultimul glonţ.
Atunci, să trecem la treabă.
Dle Parkhurst? Serviţi cacaua aici?
La etaj, ca de obicei.
- Peste juma' de oră. - Da, dle.
Ştii ce-i asta, Alexander? Un nădrag al indienilor sioux.
Ani de zile, am căutat unul.
- Nu acoperă prea mult, nu? - Nu.
Te atacă-n curu' gol, ameninţându-te cu o bâtă.
Au crezut că pot opri gloanţele cu ajutorul vrăjilor.
Ce copilărie...
Bine lucraţi, nădragii ăştia.
- Da, dle. - Ai naibii sălbatici!
Vă servesc peste 30 de minute, dle Parkhurst.
Alexander, m-am răzgândit şi vreau cacaua aia.
Ce...? Ce se...
Acum te învăţ eu ceva!
- Cine naiba eşti? - Sunt un soldat.
Nu!
- Dumnezeule mare! - Scuze, dnă.
Şi tu ai auzit ceva?
- Adică? - Cineva a ţipat.
Nu, v-am auzit pe dv. S-a întâmplat ceva?
Copiii sunt bine. Eu... Am simţit...
A fost o zi tare ciudată. Ar fi mai bine să te întorci în pat.
Noapte bună, doamnă.
Stăpâna?
- Vorbeşte mai încet. - Nu eu am ţipat.
Nu m-am putut abţine.
N-o să se mai întâmple, dacă aşa vrei.
Trage cu ochiul pe acolo. Poate crede că-i fur argintăria.
Ar trebui să i-o fur, la cât mă plăteşte.
- E cam zgârcită, nu? - Şi asta nu-i nimic...
M-a pus să-i sun rudele, la New York şi ele nici n-au vrut să audă de ea.
Ghinion...
N-ar trebui să fii în camera mea, la ora asta.
N-ar trebui să fiu deloc în camera ta.
Dar ce rost are să păcătuim doar pe jumătate?
- Te rog să nu mă bagi în belele. - Nici n-aş îndrăzni.
- Nu văd nimic, Eli. - Ce vrei să vezi?
Vreau să văd ce fac.
Iisuse! E cineva cunoscut?
- E Mary Pickford. - Ai omorât-o pe Mary Pickford?
Ajută-mă s-o duc la maşină, apoi poţi să pleci.
- Eşti Eddie, nu-i aşa? - Ja.
Ne aduci şampanie rece, nişte apă rece şi câteva stridii?
Unele mari.
Închide uşa, dle avocat.
Traducerea şi adaptarea: Felixuca şi Shadow
www.niftyteam.ro www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro