Halloween... O tradiţie creştinească.
Constantin a făcut un pact cu celţii să poată sărbători Halloween.
Ei credeau că atunci morţii se întorc pe pământ,
iar noi ne costumăm ciudat ca să-i speriem.
- Ştiu, tată. - Ţi-am mai spus povestea?
Da, în maşină.
Nu se mai găsesc aşa costume. Domnişoara vagabond.
Poate.
Poate...
Domnişoara ninja.
- Sigur. - Da. Uite altul.
E un fel de glumă. Doamna preşedinte.
Dar e posibil.
- Ce vrei tu, tată. - Cum adică ce vreau eu?
Haide! Nu-ţi mai place să faci asta?
Ba da.
Fii sinceră.
Tată, de-abia aştept să merg la colindat cu tine.
Ştiu cât îţi place să te uiţi în casele vecinilor.
Ştiu că obişnuiam să facem asta împreună, dar dacă nu mai vrei,
eu...
... accept asta.
Serios?
Nu vreau să-ţi provoc probleme medicale.
- Chiar e în regulă. - Nu vreau să mergem la colindat.
Traducerea şi adaptarea : BRiLi @ www.titrari.ro
- Sigur nu eşti supărat? - Nu. E în regulă.
Am 13 ani, mi se pare ridicol să mă mai costumez.
Măi să fie!
N-am purtat peticul ăla când am avut conjunctivită?
Ba da.
Ce jenant e costumul ăsta!
Care-i problema ei?
Poate e obişnuită să te vadă ca mamă, nu ca prostituată.
- Sunt o prinţesă pirat. - Da...
N-ar trebui să-ţi ascunzi comorile?
În fiecare an mergem la petrecerea familiei Miller,
şi în fiecare an interpretez un personaj pozitiv,
ca Alice în Ţara Minunilor sau Cenuşăreasa.
Anul trecut ai fost costumată în Margaret Thatcher.
Anul trecut nu m-am costumat.
Îţi place?
O să porţi asta şi la aniversarea noastră, la cabană?
Poate.
Îmi place.
Tată, mi-ai luat costumul de pisică pentru petrecerea Stellei?
Da. Perechea de bikini din blană şi urechile de pisică?
- Da. Ăla. - L-am văzut.
Şi uite pe care ţi l-am luat.
Ce-i ăsta?
Garfield, pisica preferată a Americii.
- Dar o să-mi acopere tot corpul. - Exact. Ţine.
Sărbătoarea asta nu-ţi dă dreptul să te îmbraci ca o paraşută.
- Eşti mai bună de-atât. - Ba nu sunt.
Scumpo, tatăl tău are dreptate. Costumul de pisică nu e potrivit.
Pe chiloţeii tăi scrie cumva "funduleţ"?
Ce scârbos! Tata a spus "chiloţei"!
Nu uita capul.
Mamă, îl iei tu pe Boyd? Am întârziat la tură.
Lucrezi de Halloween?
Da, dar nu mă deranjează.
Oamenii lasă bacşişuri bune când sunt îmbrăcaţi ca nişte idioţi.
Da, anul trecut, Frankenstein i-a lăsat 100 de dolari.
Asta pentru că i-am prins şurubul.
Era nevoie să auzim asta?
Mâncarea lui Boyd e în frigider, iar pijamalele sunt pe pat.
Şi uite ce costum i-am luat. Scumpo, fii atentă.
- Tată, Boyd nu merge la colindat. - Pot să-l duc eu.
E prea tânăr pentru spectacolul ăsta păgân.
- Spectacol păgân? - Da, schelete, fantome, zombi.
Cum se costumau celţii, să nu fie recunoscuţi de spirite.
Asta ai reţinut,
dar nu şi să-ţi verifici uleiul înainte să calezi motorul,
sau să foloseşti contraceptive?
- Nu vreau să înveţe aşa ceva. - Nu învaţă nimic. Are doi ani!
De cinci ori pe zi îi spun să mă tragă de deget,
iar el tot n-are idee de unde se aude.
Îmi pare rău, tată. Fără colindat.
Nu vrei să devină un ciudat care nu iasă din casă de Halloween.
- N-o să fie ciudat. - Ba da, dacă nu suntem atenţi.
Nu sunt un tată perfect, dar eu n-am crescut ciudaţi.
Cred că a vomitat cineva aici.
Salut! Sunt Mike Baxter, de la "Outdoor Man",
şi ştiu ce vă place vouă...
Un fund tare, picioare lungi, un piept grozav.
Vorbeam de căprioare.
Aşa e,
de Halloween se deschide sezonul de căprioare.
E timpul să ieşiţi la vânătoare.
Dar înainte de asta, trebuie să ne gândim la siguranţă.
Avem pe cineva care ne va spune cum să ne scoatem armele.
Gary McKegger. Expert în arme, în balistică... Ştie totul despre arme.
Gary, după ce curăţăm boltul...
Poate vrei să iei arma, să ne spui... Poftim.
Când eşti gata, ne spui cum să pregătim arma.
Lui Gary nu-i e frică de niciun animal,
dar ca maimuţa Rhesus, se teme de cameră.
Gary! În regulă.
Să luăm o pauză, să-i dăm lui Gary un baton proteic.
E îngrozitor! Şi mai ştii ceva?
Iubita ta mi-a spus că nu pot să-l duc pe Boyd la colindat.
- Ştiu. - Nu poţi să vorbeşti cu ea?
- Nici gând. - Cum adică?
Am întrebat-o dacă-i place de Halloween.
Mi-a spus că nu prea.
I-am spus că nici mie... Nu pot să dau înapoi.
Frumoasă tărie de caracter, Susan.
Ed, expertul tău în arme e un dobitoc.
- E un zombi în faţa camerei. - Umor de Halloween. Îmi place.
- Vii deseară la mine la colindat? - Cu cine?
Eve nu vrea să mai facă asta, iar pe Boyd n-am voie să-l iau.
Stai puţin! Halloween întăreşte caracterul.
Un copil care se duce spre cineva cu o drujbă în mână
şi cere bomboane poate face orice.
Boyd trebuie să experimenteze sărbătoarea asta,
cât are creierul moale.
Exact.
Ştiam că va veni ziua asta.
O să fie un Halloween nasol.
Haide, Mike. Nu te descuraja. Ştiu ce o să te înveselească.
Te rog, Ed. Nu-mi pune "Monster Mash".
De ce spui asta? Crezi că mă cunoşti atât de bine.
M-ai prins.
Te provoc să nu zâmbeşti. Haide, Mike.
Majoritatea cred că e vorba de monştri, care dau o petrecere.
Pentru că, Ed...
Despre asta e vorba!
- Ştii despre ce mai e vorba? - Nu-mi spune că despre familie.
Despre familie.
Mă ajuţi să împart bomboane?
Te ajut să-ţi găseşti pantalonii?
Foarte amuzant!
- Începe! - Ne daţi sau nu ne daţi!
Vă dau!
- Vanessa? - Bună, Bill.
- Cine ar fi ştiut? - Ce să ştie?
Nimic.
Nu mi te-am imaginat niciodată...
... aşa.
Noi plecăm.
Ce ciudat!
Mă duc la petrecerea Stellei, costumată în pisică obeză.
Eu cred că arăţi adorabil.
Şi eu. Parcă te şi văd plutind la parada de Ziua Recunoştinţei.
Seara devine din ce în ce mai frumoasă.
Pe loc repaus.
Cine sunt?
- John Wayne în "Ziua cea mai lungă". - Nu.
- John Wayne în "Sands of Iwo Jima". - Nu.
- John Wayne în "Beretele verzi". - Bingo.
Împreună cu acolitul lui...
Senor Oase.
Uite ce drăguţ e!
Stai. Nu-l duci la colindat, nu?
Nu, stăm aici şi împărţim bomboane,
ca ceilalţi ciudaţi.
Apropo de bomboane, unde sunt toate bunătăţile?
Pe noptiera mea.
Mă duc să le iau.
- Chiar arată drăguţ. - Nu-i aşa?
Ştii cine mai crede că e drăguţ? Doamna Tanner, bătrânica de la colţ.
Are vreo 90 de ani. Nu mai prinde multe Halloween-uri.
Ar trebui să ne ducem să-i arătăm costumaşul ăsta.
Dar nu colindăm.
Ne ducem să ne uităm la case şi decoraţiuni. Vii cu noi?
Tată, Kristin ţi-a interzis asta.
Ultima dată când m-am uitat la ceas, scria tot "America".
N-are niciun sens.
Uită-te la casa asta.
Înfricoşătoare.
Halloween fericit, copii.
În regulă. Nu sunt aripile potrivite.
Gata. Să nu te temi.
Ne daţi sau nu ne daţi!
Salut, Ed.
- Ai venit, Mike. Mulţumesc. - N-ar fi Halloween
dacă n-am trece pe la tine.
Boyd! Ce mai faci, amice?
Nu vreau să mă iau de costum, dar nu e corect anatomic.
Kristin s-a răzgândit?
Nu, m-am răzgândit eu s-o mai ascult.
Boyd e de vină. E foarte drăguţ în costumul ăsta.
- Uită-te la el. - Da, dar dacă află Kristin?
Sunt în Beretele verzi.
Crezi că mi-e frică de ce o să spună fiica mea?
Asta-i bine, pentru că vine încoace.
Ce?
Uită-te la locul ăsta, Ed. E incredibil.
- E mai frumos decât anul trecut. - Mulţumesc.
Încerc să dau bine în faţa iubitei mele.
Bună.
Eu sunt Mike Baxter. Tu arăţi ca Elvira.
Sunt Elvira.
Zbor la clasa întâi, Mike, sau nu mai zbor deloc.
Mă duc să pregătesc nişte Bloody Mary.
Scuză-mă.
Chiar îi place de Halloween, nu?
Nici nu ştie că e Halloween.
- Halloween fericit, Mike. - Ne vedem mâine.
Poftiţi. Halloween fericit!
- Unde a plecat tatăl tău? - Nu pot să-ţi spun.
- Unde e Boyd? - Nu pot să-ţi spun.
- L-a luat pe Boyd la colindat? - Exact asta nu pot să-ţi spun.
Nu fac aşa doar pentru că sunt pirat.
În fine.
Îţi plăcea de Halloween. Ce s-a întâmplat?
Nimic.
Să sărim peste partea în care eu te întreb, iar tu tot spui "nimic".
- E Victor Blake. - Băiatul căruia i-ai rupt glezna?
- A fost o fractură de stres. - Bine...
El crede că Halloween e o sărbătoare pentru copii.
Şi?
Vreau să mă vadă ca pe o femeie.
Scumpo, eşti în clasa a opta.
Şi el e într-a noua. Mai are un an şi îşi ia carnetul.
Da.
Aşteaptă puţin.
Bună, Bill. Din nou.
Bună, Vanessa. Mi-am uitat cheile pe aici?
Le ţii în mână.
Doamne! Ce tăntălău sunt!
Altceva?
Nu prea mai merg lucrurile între mine şi soţia mea.
Ar trebui să plec.
- Salut, Mike. - Salut.
Cea mai mare pradă.
Dentistul de pe strada noastră împarte periuţe de dinţi.
Cred că ceva nu e bine aici.
- Nu pot să cred că l-ai dus la colindat. - Poţi să crezi.
- Kristin o să te omoare. - Termină!
N-o să afle. Ne-am distrat de minune, nu-i aşa, Boyd?
Stai puţin! E copilul familiei Wong.
Ştiu că e al familiei Wong. Dar unde e Boyd?
Jimmy Wong, de pe strada noastră.
Dacă Jimmy Wong e la noi, atunci unde e...
Idiotule! Ai adus alt copil!
Eu sunt idiot? Tu nu ştii să conduci cu cutie manuală!
- Ăsta e rasism! - Nu şi dacă o spun eu!
Trebuie să-l găsesc pe Boyd. Sună la Wong şi la poliţie.
Spune-le că mă duc pe strada Hudson.
Alo? Slavă Domnului!
Aşteaptă! Mike!
Întoarce-te! E familia Wong. Boyd e la ei.
Da, e la noi.
Ar fi grozav. Vă mulţumim.
Îl aduc ei pe Boyd încoace.
Goleşte cazanul. Cred că o să vomit.
Linişteşte-te. Totul o să fie bine.
O să fie bine? Ne-am pierdut nepotul!
- Da, şi ai răpit alt copil. - N-am răpit pe nimeni.
Am luat alt copil,
i-am dat bomboane şi l-am adus la noi acasă.
Mike, ai putea să nu spui asta în faţa poliţiei?
Cum de nu ţi-ai dat seama că nu e Boyd?
E Halloween, ce naiba!
Cartierul e plin de schelete!
Nu e un costum foarte original.
Bună, Mandy.
Bună!
- Încercai cumva să te furişezi? - Nu...
Serios? Mi s-a părut că vrei să te strecori...
Nu. Doar sunt o pisică! Noapte bună.
Treci aici.
Imediat. Vino aici.
Desfă-ţi haina.
Unde e costumul lui Garfield?
Ăsta e Garfield.
Asta e coada, iar astea sunt urechile.
Unde e capul?
Într-un tomberon, la o benzinărie.
Am plătit o garanţie pentru el.
Ăla e fratele lui Becky Wong! E cu un an mai mică decât mine.
- Deocamdată. - Mai demult aveam grijă de el.
Bine. Poţi să ai grijă de el şi acum.
- Fii atent la el. - Bine.
Slavă Domnului! Cred că e judecătoarea Wong...
... şi soţul ei.
Era familia Wong?
Nu, era Bill Calhoun.
Să-mi aminteşti să le iau cheia de rezervă.
- Tată, cred că a venit Kristin. - Totul o să fie în regulă.
- De ce-mi spui asta mie? - Exersam.
O să trag puţin de timp până vine familia Wong cu Boyd.
Coboară-ţi centrul de greutate. N-o să treacă de tine.
- Bună, tată. - Bună, scumpo.
Ai primit bacşişuri monstruoase?
Te-ai prins?
Da, pentru că am auzit-o de 40 de ori în seara asta,
dar tu ai spus-o cel mai bine.
- Unde te duci? - Să văd ce face Boyd.
Înainte să faci asta, spune-mi cum a fost ziua ta.
- A fost nasol. Ţi-am spus. - E un restaurant. E Halloween.
Sigur s-a întâmplat ceva amuzant.
În regulă...
Bucătarul a purtat un costum inflamabil.
- Greşeli de bucătărie. Amuzant! - Nu-i aşa? Ştiam că o să-ţi placă.
Stai! Doamne...
Stai puţin, Kristin. Trebuie să-ţi spun ceva.
L-am dus pe Boyd la colindat.
După ce ţi-am interzis asta?
N-am fost niciodată mai supărată pe tine.
Ai răbdare.
Scuză-mă. El cine e?
Boyd e pe drum încoace.
De unde?
Toţi cunoscuţii lui sunt în camera asta.
- De la familia Wong. - De la familia Wong?
Cred că ei sunt.
Mâine dimineaţă o să ţi se pară amuzant.
Pot să vă explic.
Salut, Victor.
Domnule... Pot să vorbesc cu Eve?
Victor?
Ne daţi sau nu ne daţi!
Tată?
Ce cauţi aici? Credeam că urăşti Halloween-ul.
Da, dar ştiu că ţie îţi place.
Mama e în maşină...
Mă întrebam dacă vrei să vii la noi,
să mă ajuţi să împart bomboane.
Tată?
Sigur. Distracţie plăcută. Dar nu exageraţi.
Ştiu unde locuieşti, Victor.
Da, domnule.
Kristin.
Nu pot să mai trăiesc aşa. Mă mut cu Kyle.
Vreau eu camera ta!
Nu mă mut cu Kyle! Era doar o ameninţare,
aşa cum spui tu că o să te duci la facultate.
Boyd e bine.
E cu o familie de judecători şi de pediatri.
- E mai în siguranţă decât la noi. - Cred că asta e clar.
Să-i dăm ceva să mănânce.
Da, cred că tocmai şi-a făcut loc. Haide.
Serios, tată. Ce naiba?
M-am dus cu sora ta să-i iau costum, dar n-a vrut,
aşa că i-am cumpărat unul lui Boyd, şi arăta foarte drăguţ,
şi voiam să mă laud cu el...
Mi-am amintit de vremurile când mergeam cu voi la colindat.
Cred că am exagerat puţin cu Boyd.
Îmi pare rău.
Boyd s-a distrat?
Da, până l-am pierdut.
Primul lui Halloween. Mi-ar fi plăcut să mă duc cu el.
Nu e târziu. Eşti costumată în chelneriţă.
Haide. Du-l.
Bine. Doar dacă vii cu noi.
Mi-ar plăcea.
- Ştii ce ar fi perfect? - Ce?
Dacă l-am avea pe Boyd.
E judecătoare. Să te porţi frumos cu ea.
Bine.
- Boyd! - Bună, scumpule!
Cât mă bucur să te văd! Intraţi.
Jimmy!
Îmi pare rău, doctore. E în regulă?
În regulă? Mi-ai luat copilul.
Toţi arată la fel.
Schelete.
Nu s-a terminat.
Şi tu mi-ai luat nepotul.
- De unde ştim cine i-a încurcat? - Stai puţin!
Tu l-ai luat primul pe al meu.
- N-ai ştiut... - Acceptaţi-ne scuzele sincere.
- Doar suntem vecini... - Da.
O îmbrăţişare?
Cum ai putut să faci asta?
Ţine-l bine. Şi pleacă de aici.
Dacă primiţi vreo amendă în Denver, o să vă spânzur.
Vă mulţumesc frumos.
- Mulţumim. - La revedere!
Halloween fericit! Mulţumim că aţi trecut pe la noi!
Îmi pare rău!
E atât de drăguţă!
Vanessa, Vanessa,
prinţesa mea pirat...
Chiar de la început mi-ai furat inima...
Trebuie să-ţi mărturisesc...
Vanessa, Vanessa...
Bill.
Vanessa?
Da.
Unde e costumul de pirat?
În debara.
Şi cizmele?
Bill, du-te acasă.
Ne vedem când ducem copiii la şcoală?
Nu.
Înţeleg.
În regulă, Boyd.
Asta e prima regulă a vânătorii.
Dacă o împuşti, trebuie s-o mănânci.
Aşa e.
Să spunem că asta e căprioara pe care ai împuşcat-o
când ai fost la cabană.
Scumpule. Are doi ani.
Încerc să-l învăţ să mănânce tot.
Chiar trebuie să-i spui...
... că a ucis-o?
Fă ceva mai drăguţ. Spune-i că lingura e un trenuleţ.
Fă şi tu...
Da, aşa.
Trenuleţul vine pe şine.
Dar ce e pe şine? O căprioară mare şi grasă?
Am omorât căprioara. Gustă puţin.
Traducerea şi adaptarea : BRiLi @ www.titrari.ro