Din episoadele anterioare...
Lynette s-a confruntat cu noua prietenă a lui Tom.
Crezi c-ai putea înceta
să încerci să-mi iei soţul?
Crezi că voi renunţa la el
doar fiindcă tu nu poţi accepta că s-a încheiat căsnicia voastră?
Bună, Mike!
Ben a aflat despre trecutul lui Mike.
Fost condamnat?
Şi l-a angajat.
Sigur îmi poţi fi de folos.
Bree i-a arătat lui Gaby scrisoarea de ameninţare.
Îmi pare rău că te împovărez cu asta.
De ce trebuia să-mi spui?
Apoi a descoperit locul
noului amplasament al lui Ben.
Dezgropăm cadavrul?
Buldozerele lui Ben încep să sape pădurea
mâine dimineaţă.
Unde sunt Carlos şi Susan?
N-am vrut să-i sperii.
Susan n-a făcut altceva decât să se sperie, deci mergem doar noi.
Însă, când au ajuns acolo...
Nu!
Au aflat că altcineva le-o luase înainte.
Indiferent de circumstanţe,
Bree Van de Kamp reuşea mereu să-şi păstreze controlul.
Îşi stăpânea tendinţele,
impusese un cod strict de îmbrăcăminte,
păstra o verticalitate morală de nezdruncinat.
Da, Bree îşi păstra mereu controlul,
aşa că atunci când apărea o situaţie de criză...
E un coşmar. Ce ne facem?
Era de aşteptat ca ea să treacă la volan.
Aşa-i. Nu-mi vine să cred
că cel mai rău lucru din seara asta
n-a fost să mutăm un cadavru.
Fetelor, vă rog! Trebuie să-mi aud gândurile.
Doamne! Dacă trăieşte?
Sigur, după două luni de moţăială sub pământ
s-a dezgropat cu unghiile.
Nu! Nu pot să merg la închisoare!
Ce? Şi noi putem?
Da! Tu o să faci o echipă.
Bree va lucra la bucătărie. Eu sunt cea mai netrebnică.
Eu ajung mereu târfa cuiva.
N-a fost poliţia.
Ar fi tratat zona ca pe locul crimei
şi banda aia galbenă oribilă era peste tot.
Bine, atunci. Gândeşte-te la asta, Bree.
Dacă cineva care ştie ce am făcut noi
nu mai poate suporta
şi urmează să ne dea de gol?
De ce vorbeşte aşa?
Gaby face ipoteze aberante,
care nu sunt deloc utile.
Trebuie să existe o explicaţie simplă.
Trebuie să respirăm adânc şi să gândim,
iar răspunsul ni se va revela imediat.
Susan!
Dumnezeule! Desigur!
De ce ar muta Susan cadavrul?
Fiindcă-i nebună de legat.
A luat-o razna de când l-am îngropat.
Bine, şi dacă a fost ea? Ce facem?
Ne ducem la ea şi o întrebăm dacă ea a făcut-o,
iar dacă ea a fost,
ştiu o groapă care-i goală, dar se va umple.
Dar dacă n-a fost ea,
atunci vom recunoaşte că am fost în pădure fără ea.
Imaginaţi-vă cum o va lua razna după asta.
Sigur, trebuie să fim diplomate, abile.
Îi vom pune întrebări indirecte, vom căuta indicii prin casa ei.
Vom aduna informaţii fără să stârnim suspiciune.
Bine, Bree. Se pare că te pricepi la treburi de-astea.
Categoric. Să ne spui cum a fost.
Da, când apărea o situaţie de criză,
toată lumea se bucura ca Bree să treacă la volan.
Bine. O să discut cu Susan.
Chiar dacă Bree ar fi preferat ca ea să fie un simplu pasager.
NEVESTE DISPERATE Sezonul 8, Episodul 7
"Mereu plină de control"
Traducerea şi adaptarea: Livioi & Lory
Comentarii pe www.tvblog.ro
Ca mamă a cinci copii,
Lynette Scavo era obişnuită cu întrebările incomode.
De ce mănânci prăjiturile Moşului?
Ce s-a întâmplat cu peştişorul meu de aur?
De ce tu şi tata scoteaţi sunete ciudate aseară?
Da, având cinci copii,
Lynette credea că le auzise pe toate,
până la o întrebare...
Tata şi Jane se vor căsători?
... la care nu se aşteptase.
De ce întrebi?
Nu ştiu.
Petrec mult timp împreună şi...
E în regulă. Poţi să spui.
Par foarte fericiţi.
Tu ai îndemnat-o să spună.
Scumpo, dacă oamenii sunt fericiţi
şi petrec timp împreună,
asta nu înseamnă că se vor căsători.
Până la urmă, şi eu petrec mult timp cu mătuşa Renee.
Şi nu ne căsătorim
până n-o să câştige maică-ta mai mulţi bani.
Răspund eu.
Bine.
Bună, eşti gata să vezi "Vrăjitoarele"?
Bună, Lynette.
Bună.
Doamne, uită-te la părul tău!
Suntem la fel.
Da, aşa-i.
Penny, unde ai învăţat să faci asta?
Jane m-a învăţat.
E uşor. Pot să te învăţ şi pe tine.
Ştiu cum se face.
Bine. Trebuie să mergem.
S-ar putea să ne întoarcem abia pe la 11:00.
- Dar mâine e zi de şcoală! - E vina mea.
Am fost colegă de liceu cu vrăjitoarea din piesă,
aşa că ne-a invitat în culise. E în regulă?
Doamne!
Pot merge, mamă?
Ce să zic? Mai ales că m-ai întrebat de faţă cu Penny.
Hai să mergem, Zuzu.
Pa.
"Zuzu"?
Da, i-a găsit o poreclă drăguţă lui Penny.
Pariez că are o poreclă şi pentru tine: "Preşul de la uşă".
Cum?
E destul de rău că ţi-a furat soţul,
acum o laşi să-ţi fure şi fiica?
Şi ce ar trebui să fac?
N-am de gând s-o târăsc pe Penny în povestea asta.
Se pare că Jane nu joacă după aceleaşi reguli.
Cred că e timpul să joci murdar.
Nu ştiu cum să fac asta.
Atunci ai noroc.
Poate c-o fi fost ea colegă cu vrăjitoarea aia,
dar tu ai fost colegă cu mine.
E timpul să vedem lucrările.
E acel moment deosebit când vă voi spune tuturor
ce mult m-aţi dezamăgit.
Uite, în calitate de fost profesor...
Iar vorbeşte gura fără tine!
Unii ar putea spune:
"Trebuie să aibă o părere foarte bună despre sine, "
"ca să-i judece pe alţii atât de aspru."
Iar eu replic: "Da, aşa este."
Îţi vine să crezi în ce hal e?
Mi-aş da viaţa pentru el.
Sigur. E o atitudine foarte sănătoasă.
Aşa că, în timp ce vă deschideţi mapele
şi vă aranjaţi lucrările,
permiteţi-mi să vă spun ce nu vreau să văd.
Vase cu fructe.
Portrete de copii.
Peisaje frigide de iarnă.
Panorame luxuriante de vară.
Totuşi, îmi place un decor drăguţ de ocean...
Doar dacă nu-i distrus
de adăugarea unei bărcuţe triste.
Te-ai uitat în mapa mea?
Să fiu sincer, da.
Am vrut să mă scutesc de dezamăgire.
Repet, în calitate de fost profesor,
nu aşa motivezi oamenii.
Se pare că aşa-i.
N-ai evoluat nici cât negru sub unghie de când ai început cursul meu.
Lucrările tale sunt la fel cum au fost mereu:
bine realizate tehnic, dar absolut plictisitoare.
Nu mă surprinzi niciodată.
Amy, pe de altă parte, e plină de surprize.
Vă mulţumesc.
Taci, dragă.
Tehnica ei e feroce.
Nişte pisici dotate cu creioane ar putea desena mai convingător,
însă ce face ea e real,
sângerează.
Ador asta.
M-aş duce după el şi în iad.
Cred c-am ajuns deja acolo.
Celia, vino încoace! Dă-mi-o imediat!
Gata, ajunge cu ţipetele!
Haideţi, staţi jos!
Ce mâncăm? Spaghete cu bucăţi de carne?
Ar fi trebuit să fie chiftele. Ce vreţi de la mine?
Mănâncă şi tata cu noi?
Nu, scumpo. Trage un pui de somn.
Celia! Foloseşte furculiţa, nu păpuşa.
Mamă, ţi-aminteşti cabana de lângă lac?
Putem s-o închiriem iar pentru vacanţa de primăvară?
Primăvară? Nici măcar n-a sosit Ziua Recunoştinţei.
Ştiu, dar noi ne organizăm mereu vacanţele toamna.
Păi...
Cine ştie ce vom face pe vremea aia?
Haideţi să lăsăm asta pe altă dată, da?
Dar noi suntem sigure că acolo vrem să mergem.
De ce nu putem aranja asta de pe acum?
Vrei să încetezi?
Mănâncă şi gata.
Ce o să-i spun?
"Scuze, scumpo! Nu putem închiria cabana aia,
fiindcă eu şi tata putem fi în puşcărie la primăvară."
Vrei să încetezi? N-o să ajungem la închisoare.
N-ai de unde să ştii, Carlos.
Au trecut două luni. Nu s-a întâmplat nimic. Linişteşte-te.
Ce te-a apucat?
Ce vreau să spun e ca oricând poate să apară un poliţist la uşă,
să ne distrugă familia.
Iar noi nici măcar n-avem cui lăsa în grijă copiii.
Sigur că avem. Am numit un tutore în testament.
Da, pe Susan. Ea îmi va fi colegă de celulă
şi vom face împreună plăcuţe de înmatriculare,
cu Bree şi Lynette.
Aşa-i.
O să găsim pe altcineva.
Ce zici de dna McCluskey?
Glumeşti?
Carnea mea din frigider are termen de valabilitate
mai lung decât ea.
Ştiu! Gata, sunt perfecţi!
Bob şi Lee.
Gândeşte-te la asta:
doi homosexuali care puteau să iasă la dans în fiecare seară,
au adoptat un copil?
Au preferat asta?!
Da, ce ne arată asta? Că sunt inconsecvenţi.
Nu, vorbesc serios. Sunt nişte părinţi minunaţi.
Da, aşa este.
Bine. Bob şi Lee. O să-i întrebăm.
Însă nu-ţi face griji. Nu plecăm nicăieri.
N-ai de unde să ştii.
Vin tata şi Jane. O să-i aştept pe verandă.
Jane o să gătească, aşa că n-am nevoie de cină.
E totul în regulă?
Scuză-mă. Mă uitam
la pozele astea din albumul tău de bebeluş.
Cred că am devenit un pic nostalgică.
Mamă, albumul meu de bebeluş are vreo cinci poze în el.
Dar sunt grozave. Nu vrei să le vezi? Uite!
Aici eşti tu, cu mine şi cu tata, la prima ta aniversare.
Uită-te la noi.
Pe atunci chiar eram o familie.
Şi acum suntem o familie.
Nu-i aşa?
Sigur, da.
Numai că...
Ce?
Dacă tot ai întrebat,
toate se vor schimba,
fiindcă tatăl tău a băgat-o pe Jane între noi.
Nu o placi, nu-i aşa?
N-am spus asta. E o doamnă foarte deşteaptă,
care sigur ştie cum să obţină ce vrea,
o carieră medicală, soţul altei femei.
Dar n-o să spun nimic rău.
Ştiu. Tu o placi.
Păi... Credeam că-i drăguţă.
Chiar este... cu tine.
Poate fiindcă vrea să mi te fure şi pe tine.
Însă, precum spuneam,
nu vreau să zic nimic rău.
Ar trebui să mergi să aştepţi pe verandă.
Nu-i nevoie să stai aici şi să-mi asculţi...
văicărelile perfect justificate.
Nu vreau să mă duc acolo.
Vreau să rămân aici. Cu tine.
Dacă eşti sigură că asta vrei,
şi îmi dau seama că aşa este,
l-aş putea suna pe tatăl tău şi să scornesc un pretext.
Vrei?
Draga mea, aş face orice pentru tine.
Tu eşti fiica mea.
Fiica mea biologică.
Îţi mulţumesc. Te iubesc, mamă.
Şi eu te iubesc, Bobo!
"Bobo"?
O să găsim o poreclă mai bună.
Te urăsc, Andre!
Susan.
Am sunat de două ori la uşa ta. E totul în regulă?
Îmi tot răsună vocea lui în cap.
Vocea?
Da. Îmi tot spune ce rea sunt.
Serios?
Vocea asta îţi spune cumva să faci anumite lucruri?
Scuze. Ştiu că sună nebunesc.
Mă holbez la hârtia asta albă de două zile.
Nu dorm. Nu mănânc.
Faci cumva săpături?
Cum?
M-ai întrebat dacă am făcut săpături?
Cred că cineva
s-a holbat prea mult la o hârtie albă.
Bree, ce se întâmplă?
De ce ai venit?
Bine. O să fiu sinceră şi o să te întreb.
- Ai...? - Bună.
Mike, ce cauţi acasă?
Credeam că te întâlneşti cu Ben pentru slujbă.
Da, aşa trebuia, dar m-a sunat şi a zis că-i nevoit să amâne.
S-a întâmplat ceva la locul construcţiei
şi au oprit întregul proiect.
Ce ciudat!
Da. Ţi-a zis motivul?
Nu.
Însă nu părea deloc încântat.
Eu trebuie să plec.
Stai. Spuneai că vrei să mă întrebi ceva.
Nu, nu voiam.
Trebuie să mai laşi negrul ăla de fum.
Tutori?
Da!
În caz că ni se întâmplă ceva,
credem că aţi fi nişte părinţi grozavi pentru fetele noastre.
Ce onoare!
Păi, ştiţi că le iubim pe Juanita şi...
- Pe cealaltă... - Celia.
Îmi stătea pe limbă.
Dar aveţi prieteni mult mai apropiaţi în cartier.
Ce ziceţi de Susan?
Da, n-ar merge.
De ce nu?
Fiindcă Susan...
Este...
Rasistă.
Poftim? O cunosc de ani de zile.
N-am observat niciodată să fi fost rasistă.
- A devenit recent. - Da.
Ce ziceţi de Bree?
Da! O alcoolică, una care are casa plină de arme? Genial.
Lynette? McCluskey? Nu mai e nimeni altcineva?
O clipă.
Aveţi vreo problemă cu fetele noastre?
Noi încă învăţăm să avem grijă de un singur copil.
Voi aveţi doi şi sunt amândoi...
Ştiţi voi cum.
Cum?
Nişte monştri.
O ştiţi şi voi. O ştim şi noi. De ce ne învârtim în jurul cozii?
Voiam să spun "energice".
Nu, nu! Aşa erau înainte.
S-au schimbat. Acum au crescut.
Am stat cu ele acum două luni.
Juanita m-a lovit în gât şi cealaltă m-a muşcat.
Celia. O cheamă Celia.
Serios, oameni buni,
acum sunt total diferite.
Se poartă foarte frumos.
Da. Trebuie să vedeţi ca să credeţi.
Ştiţi ceva? E o idee foarte bună.
Ce? Ce anume?
De ce nu ne invitaţi mâine la cină?
Şi o să vedem cât de frumos se poartă fetele în realitate.
Dumnezeule!
E o idee grozavă!
Dar nu ştiu dacă chiar mâine, fiindcă fetele...
Sunt ocupate cu piesa de teatru din Biblie
şi cu munca intensă de caritate.
Mâine.
- Pa, băieţi. - Ne vedem la cină.
- Suntem morţi. - Da.
Bob şi Lee
vin la cină în seara asta.
Înseamnă că mai am nouă ore să vă învăţ
să fiţi bine crescute, amabile şi manierate.
Adică exact invers faţă de cum sunteţi de obicei.
De asta ne-ai ţinut acasă şi n-am mers la şcoală?
Sunteţi la şcoală şi ăsta e un curs.
Care-i furculiţa pentru salată?
Ce-i aia salată?
Când v-aţi pieptănat ultima oară?
Asta e o acadea?
Ţi-am zis că nu-i un loc bun de ascunzătoare.
Hai, gândeşte!
Cine a câştigat premiul Tony pentru cel mai bun film muzical în 1995?
E prea greu. De ce homosexualilor nu le plac desenele animate?
Ai luat aia de la gunoi?
Bună. N-ai primit mesajul meu?
Despre Penny, că nu poate veni? Da.
Am primit multe mesaje de-astea în ultima vreme.
Penny?
De ce ai venit?
Să-mi văd fiica.
Vreau să aflu ce se întâmplă.
Bună.
Bună, tată.
Nu te-am văzut săptămâna asta.
E totul în regulă?
Da. Am avut multe teme şi alte treburi.
De ce nu le faci acasă la mine?
Dacă e ceva ştiinţific,
Jane locuieşte deasupra şi e extrem de deşteaptă.
Nu, mersi.
Prefer ajutorul mamei.
Te deranjează Jane cumva, scumpo?
Am un examen important mâine, aşa că...
Stai. Aşteaptă.
Poate că noi doi avem nevoie de puţin timp singuri.
Ţi-aminteşti parcul ăla
unde te-am învăţat să prinzi mingea?
O să fiu mâine acolo, după ore, singur.
Putem să ne plimbăm sau să facem ce vrei tu.
Ce zici?
Bine.
E ciudat.
Penny şi Jane se înţelegeau de minune,
şi apoi, deodată...
Deodată ce?
I-ai spus ceva de genul că nu o placi pe Jane?
Penny nu mai e copil. Are propriile păreri.
Bine.
Voiam să mă asigur că nu uităm:
ce-i între noi rămâne între noi, nu băgăm şi copiii.
Nu da vina pe mine.
Nu eu m-am aruncat într-o relaţie
fără să mă gândesc la consecinţe.
Dormi aşa cum ţi-ai aşternut... cu altcineva.
Eu mă duc s-o ajut pe fiica noastră la teme.
Bree!
Bună.
Am vrut să sărbătorim prima ta zi de construcţie
cu un prânz.
M-am apucat deja să mănânc.
A fost o mică problemă.
Pe bune?
Sper să nu mă consideri băgăcioasă dacă te întreb ce s-a întâmplat.
Echipa mea a găsit un cadavru îngropat în pădure.
Doamne! Ai anunţat poliţia?
N-am anunţat-o încă.
Au găsit un cadavru? Cum?
Când au făcut probe de pământ.
L-au dezgropat în noaptea de Halloween
şi l-au pus într-o magazie.
Şi de ce n-ai anunţat poliţia?
Pentru că am tot sperat că voi găsi o soluţie.
Odată ce voi anunţa poliţia,
proiectul meu va deveni scena unei crime.
O să-l întrerupă,
iar eu voi pierde o grămadă de timp şi o mulţime de bani.
Ce păcat!
Cred că eşti foarte tentat
să faci cadavrul să dispară.
Sunt sigură că te-ai gândit să-l îngropi din nou
sau să-l dizolvi în acid
sau să-l legi cu lanţuri şi să-l arunci într-un lac.
Sunt sigură că te-ai gândit la asta.
Da. Sigur că da.
Dar dacă eu ascund lucrul ăsta şi iese la iveală mai târziu,
comit o infracţiune.
Şi nu-mi pot asuma riscul ăsta.
Dar gândeşte-te la toţi oamenii care-şi vor pierde slujbele
şi la bietul om care a dezgropat cadavrul.
Ar putea fi acuzaţi de crimă.
Ştiu asta, Bree.
Îmi pare rău.
Ai spus aceleaşi lucruri la care m-am gândit toată ziua.
Dar nu-i nicio soluţie.
Nu-i nicio soluţie, nu?
Mă duc să sun la poliţie şi să termin odată cu asta.
Bree!
A fost un om de nimic.
Poftim? Ştii al cui e cadavrul?
A făcut rău unui copil.
Unei persoane la care ţin foarte mult
şi i-ar fi făcut rău din nou.
Bree, tu l-ai omorât?
Spune-mi că nu l-ai omorât.
Trebuie să ştiu asta înainte să anunţ poliţia.
Nu l-am omorât.
Un prieten de-al meu l-a omorât şi eu l-am ajutat să-l îngroape aici.
Doamne!
Şi vrei să scap de el.
Ştiu că-ţi cer prea mult,
dar ai dreptate.
Asta vreau să faci.
Îmi pare rău, Bree.
Nu pot face asta.
Îţi mulţumim, Doamne, pentru mâncarea asta minunată.
Şi binecuvântează-i pe bunii noştri prieteni,
Bob şi Lee.
Suntem foarte recunoscători că sunt vecinii noştri.
Şi binecuvânteaz-o pe fiica lor, Jenny, care s-a dus să doarmă la o prietenă.
Ne lipseşte foarte mult.
Şi binecuvântează-i pe toţi copiii din lume,
fie că au o mamă şi un tată,
două mame
sau doi taţi.
- Amin. - Amin!
A fost foarte frumos.
Noi nu ne rugăm niciodată înainte să mâncăm.
Chiar e necesar să te rogi înainte de unele mese.
Ai o rochie frumoasă, Juanita.
Cred că da.
Juanita! Nu fi modestă!
Nu vrei să spui povestea care se află în spatele rochiei tale?
De fapt,
seamănă cu rochia Anitei din "Poveste din cartierul de vest",
din comedia mea muzicală preferată.
Îţi plac comediile muzicale?
Îmi plac comediile muzicale?
Sigur că-ţi plac, prostuţo! Îţi plac la nebunie!
Îţi dau banii puţin mai târziu. Am rămas fără mărunt.
Îţi pot schimba cinci dolari.
Ce fetiţă bună!
Ai dreptate. Vrea cineva sare?
Nu.
- Doamne! - M-ai distrus.
Ai intrat.
Nu pot să pictez.
Mă holbez la pânzele goale
şi mă întreb cât vei urî ceea ce voi picta.
Pot să te ajut cu asta.
Serios?
Da. O s-o urăsc mult. Eşti mulţumită?
Ce trebuie să fac ca să mă iei în serios?
Bună.
Sigur.
M-am lămurit.
De-asta o placi mai mult pe Amy la curs.
Nu. O plac mai mult pe Amy la curs pentru că-i o artistă mai bună.
De-asta îmi place de ea în pat.
Ne mai vedem.
După cum vezi, Susan, sunt puţin cam ocupat acum.
Dacă am terminat...
N-am terminat.
Mă simt debusolată la curs.
Bine.
Te ajută dacă-ţi spun ce notă îţi dau?
Nu asta am vrut să spun.
- Îţi dau un zece. - Pe bune?
De fapt, un zece cu minus.
Stai. Sunt sigur că nu-i de-ajuns pentru tine.
Probabil mai vrei să ştii că toată lumea a primit un şapte.
Amy, ai primit nota şapte!
Bine!
Felicitări, Susan.
Nu vreau să-mi dai o notă falsă.
Nu înseamnă nimic dacă minţi.
De ce?
Şi tu minţi.
Ba nu.
De fiecare dată când te aşezi să pictezi
şi nu-ţi pictezi temerile şi durerea pe care o ţii în tine,
minţi.
De fiecare dată când pui preţ
pe ceea ce crede lumea despre picturile tale, minţi.
Trebuie să plec.
Am crezut mereu că ascunzi ceva în tine,
dar acum încep să presupun că nu există nimic acolo.
Bucură-te de nota ta de zece cu minus, dar nu mai veni la cursul meu.
Am terminat.
Gaby, a fost o noapte minunată.
Şi aveai perfectă dreptate în privinţa fetelor.
Sunt încântătoare.
Când au cântat melodia din "Dreamgirls", mi s-a făcut pielea de găină. Serios.
Mă bucur c-aţi putut veni.
Sunteţi foarte speciali pentru noi.
Gaby, ai lăsat uşa de la garaj deschisă?
Sunteţi ca şi parte din familie.
De aceea, atunci când ne gândeam cine vrem să fie tutorii îngeraşilor noştri,
voi doi aţi fost singurii oameni la care ne-am gândit.
Fetele noastre vă iubesc la nebunie.
Ce-i?
"Homosexualii sunt nişte idioţi."
Doamne!
Lăsând asta la o parte, a fost o noapte frumoasă, nu?
Nu înţeleg! Ce a fost în mintea ta?
Eu şi tatăl tău nu te-am educat aşa!
Îmi pare rău.
Poţi să-mi explici? Vreau să înţeleg.
Credeam că-ţi place de Bob şi Lee.
Îmi place de ei. Sunt simpatici.
Atunci, nu înţeleg nimic! De ce ai făcut asta?
Bine. Treci la somn!
Vom vorbi mâine despre pedeapsa ta şi despre cum o să te revanşezi faţă de ei.
Tati e pe moarte?
Poftim?
Nu! De ce spui asta?
Fiindcă vă purtaţi diferit
şi tati doarme foarte mult
şi toată lumea pare supărată.
Chiar şi când suntem fericiţi, se simte o atmosferă...
Nu ştiu. O atmosferă de tristeţe.
Tăticul tău se simte bine
şi mămica ta la fel.
Atunci, de ce vreţi să mergem să locuim cu Bob şi Lee?
V-am auzit vorbind despre asta. Îmi pare rău.
Scumpo, înseamnă să ai un tutore.
Fiecare familie are un tutore. E o metodă de siguranţă.
Crede-mă că nu se va întâmpla nimic.
Atunci, putem închiria cabana aia pentru vacanţa de primăvară?
Sigur că da.
Totul va fi în regulă?
Îmi promiţi asta?
Pe cuvânt de onoare.
Săptămâna trecută am găsit un biscuit pentru sugari sub fund
şi acum găsesc asta?
De ce ne oprim? La ce te uiţi?
Penny se întâlneşte cu Tom aici
şi voiam să mă asigur
că Sfânta Jane nu face un trio.
Un trio? Mie mi se pare un solo.
N-a venit.
Poate că-i ocupată. Spuneai că Jane e doctor, nu?
Mă refeream la Penny.
N-a venit.
Măcar n-ai motive să-ţi faci griji că Jane îţi distruge familia.
Ai dreptate.
Se pare că mă descurc bine să fac asta şi singură.
Bună, Bree.
Chuck! Ce cauţi aici?
Linişteşte-te. Am venit în interes de serviciu.
Mă ocup de cazul unei persoane dispărute.
L-ai văzut pe bărbatul ăsta?
Cu două luni în urmă.
În noaptea în care s-a organizat cina aia.
Mergeam împreună spre casa ta şi am trecut pe lângă el.
Chiar în locul ăsta. Îţi aminteşti?
Nu l-am mai văzut niciodată pe bărbatul acesta.
Ai auzit de microexpresii, Bree?
Ele luminează faţa unei persoane
pentru o fracţiune de secundă,
dezvăluind emoţiile sale adevărate,
în locul emoţiilor pe care vrea să le arate.
Aşa îşi dau seama poliţiştii când o persoană minte.
E foarte interesant,
dar n-am timp pentru asta.
De exemplu,
când o persoană e în dificultate, aceasta îşi ridică sprâncenele,
apărând astfel riduri pe frunte.
Nu mă atinge.
Ştii ce-i amuzant?
N-am nevoie de-o microexpresie să-mi dau seama când minţi,
deoarece cunosc privirea asta din proprie experienţă.
Am văzut-o de fiecare dată când eram în patul tău
şi-mi spuneai că mă iubeşti.
Din moment ce ştiu că mă minţi,
de ce nu începi să-mi spui adevărul?
Sunt poliţist.
Ştiu.
Continuă s-o hărţuieşti pe femeia asta şi vei ajunge un fost poliţist.
Poate ar fi mai bine să ai grijă cu rolul ăsta de băiat rău, amice.
Spre deosebire de tine, domnule poliţist, nu-i niciun rol.
Ne mai vedem.
Mare greşeală.
E încântător.
Doamne! Am început să tremur!
Linişteşte-te.
Are vreo legătură cu ce am vorbit în pădure?
Da.
Atunci, n-ai de ce să-ţi faci griji.
E dificil să construieşti un caz în lipsa unui cadavru.
Doamne! Mulţumesc.
De ce ai face asta pentru mine?
N-ai de unde să ştii.
Poate că-ntr-o bună zi aş putea avea nevoie de tine.
Ce facem?
Credeam că mergem la mall.
- Nu! - Scumpo, ascultă-mă!
Putem să plecăm de aici?
Te rog.
Nu. Nu putem să plecăm de aici.
Trebuie să stai şi cu tatăl tău.
Nu vreau să fac asta.
Nu te pun să alegi! Uită-te la el! Uită-te!
Ştii de ce stă acolo?
Fiindcă îi lipseşti foarte mult.
Atunci, n-ar fi trebuit să ne părăsească pentru Jane.
Nu s-a întâmplat asta.
Nu ne-a părăsit. M-a părăsit pe mine.
Şi n-a făcut-o pentru Jane. A făcut-o pentru că...
Nu mai suntem fericiţi împreună.
Apoi, a cunoscut-o pe Jane şi bănuiesc că ea îl face fericit.
Aşa s-a ajuns aici.
Dar ai spus că Jane...
Ştiu.
Am spus multe lucruri pe care nu trebuia să le spun.
Îmi pare rău.
Tatăl tău te iubeşte, Penny.
Amândoi te iubim.
Nu există niciun personaj negativ.
Există doar nişte oameni care încearcă să înţeleagă unele lucruri
şi el e unul din oamenii ăia.
Ştiu că i-ar plăcea foarte mult să se joace baseball cu fiica lui.
Eşti mult mai drăguţă decât ea.
Vrei să bei ceva?
Nu.
Nu-i o vizită de curtoazie.
Trebuie să te întreb ceva şi n-o puteam face la telefon.
Mai ţii minte când ţi-am spus că s-ar putea să am nevoie
de nişte servicii mai speciale din când în când.
Da.
Am descoperit un cadavru în pădurea Chapman.
E posibil să fie vorba despre un om al străzii,
dar dacă anunţăm poliţia...
Mă ocup eu de asta.
Pur şi simplu?
Nu mai vrei să ştii nimic?
E mai bine aşa.
Îţi rămân dator.
- Bună, Ben. - Bună, Susan.
Eu mă pregăteam să plec.
Ne vedem la muncă.
Ţi-a dat slujba? E grozav!
Da.
Stai să vezi despre ce slujbă e vorba.
Ben va scăpa de cadavru. Pentru totdeauna. M-a asigurat.
Şi noi vom fi în siguranţă.
Pur şi simplu.
Bree! Eu sunt!
Intră!
Mai crede cineva că ne vom simţi mai bine?
Cred că ne vom simţi minunat. Felicitări, Bree!
Cred c-am scăpat de asta.
Slavă Domnului că sunteţi aici!
Susan, ce s-a întâmplat?
Bine. Ştiţi că Ben are un plan să facă nişte noi apartamente?
Le construieşte în pădurea Chapman.
Iar cineva din echipa lui a descoperit cadavrul.
L-a rugat pe Mike să-l ajute să scape de el.
- Poftim? - Îţi baţi joc de noi!
Fugi de-aici!
Ce se petrece?
Scumpo, ştiam deja despre asta.
Cine v-a spus?
Nimeni.
Ne-am dus să mutăm cadavrul, dar nu mai era acolo.
Apoi, am mers la Ben şi plănuia cum să scape de el.
Staţi puţin.
Ştiaţi toate astea
şi nu v-aţi gândit să-mi spuneţi şi mie?
Da.
Dar partea bună e c-am scăpat.
- Da. - Vrei nişte vin?
Nu-mi vine să cred. M-aţi băgat în asta.
Mă simt vinovată până peste cap.
Apoi, apare complicaţia asta uriaşă,
care m-ar putea pune în pericol pe mine şi pe familia mea
şi voi nu-mi spuneţi nimic?
Uitaţi de ce nu i-am spus nimic!
Ce naiba înseamnă asta?
Să recunoaştem, Susan. Eşti foarte imprevizibilă.
La 15 minute de când am făcut pactul să nu spunem nimănui despre asta,
ne implorai să-i spunem lui Mike.
Da? Ştiţi ceva? Nu i-am spus nimic lui Mike.
Carlos i-a spus. Cine-i ăla imprevizibil acum?
Poftim? De ce ar face Carlos asta?
Nu ştiu.
Poate că el are o conştiinţă, spre deosebire de tine.
Nu întrece măsura, Susan!
Liniştiţi-vă!
E important c-am scăpat de cadavru.
O să fim bine.
Da. Câtă vreme nu primim altă scrisoare.
Ce scrisoare?
Da. Ce scrisoare?
Gaby, nu le-am spus despre scrisoare.
La naiba!
Susan, aşteaptă!
Ai primit o scrisoare de ameninţare,
la fel ca cea primită de Mary Alice şi mie nu-mi spui absolut nimic?
Ne-am gândit că nu poţi suporta asta.
Ai spus-o cu gura ta. Te simţi vinovată până peste cap.
Am făcut un pact să păstrăm secretul ăsta,
nu să avem secrete între noi.
Am terminat-o!
Nu ţi se pare că exagerezi puţin?
Nu cred că exagerează.
Mie de ce nu mi-aţi spus despre scrisoare?
Scumpo, aveai pe cap problemele tale cu Tom.
Da. Încercam să te protejăm.
Să mă protejaţi? Sunt un copil?
Cineva ştie ce am făcut. Aveam dreptul să ştiu asta.
Sigur că da.
Ştiţi cum mă simt acum?
Tot ce am crezut că ştiu, toate lucrurile pe care mă puteam baza,
au dispărut.
Nu-i adevărat. Te poţi baza pe noi.
Nu! Se pare că nu!
Da, cu toţii încercăm să ne controlăm vieţile.
Ne-am putea dori să îngropăm
rămăşiţele unui secret tulburător
sau să alinăm durerea unei renunţări
sau să ştergem greşelile copiilor noştri,
dar, câteodată, singura cale de-a ne schimba cu adevărat vieţile...
În sfârşit.
... e să ne dăm drumul complet,
cu orice preţ.
Traducerea şi adaptarea: Livioi & Lory
Comentarii pe www.tvblog.ro