Ne-am înţeles?
Orice probleme, orice urgenţe...
Să nu te sunăm.
Distracţie plăcută, Harry.
Nu mă duc în vacanţă ca să mă distrez, mă duc să împuşc păsărele.
Harry.
- Chun şi nu mai ştiu cum, parcă? - Chunhua.
Aşa, da.
Bună, ce mai faci? Ne mai vedem.
- Chunhua? - Adam. Bună.
Bună. Ce... bună.
Ei sunt Jun şi Yan Chen. Sunt din Beijing.
Eu sunt Adam Branch.
- Bună. - Mă bucur să vă cunosc.
Au nevoie de un avocat.
Mi-au fost trimişi de prietenul unui prieten care...
M-am gândit că îi poţi ajuta tu.
- Bine. Despre ce e vorba? - Fiica noastră, Min, a fost furată.
Cum adică furată?
Este al doilea copil al nostru, ceea ce...
Unele autorităţi locale au furat copiii oamenilor
care au încălcat regula unui singur copil.
Îi duc în orfelinate,
de unde sunt vânduţi pentru adopţie în ţările străine.
Nouă ne-au furat fiica, atunci când avea doi ani.
Am reuşit să-i dăm de urmă aici, la o familie din Ohio.
Avem nevoie de ajutorul tău să o luăm înapoi.
Harry's Law 02x07 - American Girl
Traducerea şi adaptarea: haihui Nifty Subtitles Team (c) www. niftyteam. ro
Mulţumiri www. addic7ed. com
Grozav.
- Bună dimineaţa, doamnă. - A fost bună.
- Permisul şi talonul, vă rog. - Pot să vă întreb de ce m-aţi oprit?
Conduceam cu 30 mile pe oră, iar limita de viteză e de 35 de mile.
Atunci când aţi trecut de ultima bornă, aţi intrat în limitele oraşului Langford.
Da, se mai întâmplă asta,
mai ales când vrei să ajungi la Langford.
Aţi încălcat ordinul local nr.302.25.
Şi nu vreţi să-mi spuneţi despre ce e vorba?
Ordinul "cumpăraţi produse americane".
Nu ai voie să deţii, să conduci sau să parchezi
În plus, este clar menţionată pe panourile la intrarea în oraş.
Fără maşini străine? Ce-i asta, o glumă?
- Vă rog să ieşiţi din maşină. - De ce?
- Va trebui să vă confiscăm maşina. - Ba nu o să faceţi asta.
Ieşiţi din maşină, doamnă.
Barney, din întâmplare, sunt avocată, bine?
Dacă asta e vreo escrocherie, iar tu crezi că...
Vă rog să ieşiţi din maşină.
Încearcă să înţelegi asta.
Sunt albă, sunt bogată şi sunt republicană.
Asta îmi dă voie să spun că te-am confundat cu o prepeliţă.
Cum adică, a ameninţat că-l împuşcă?
A spus că doar i-a făcut o aluzie.
- Dă-mi cheile de la maşina ta. - Ce?
Nu pot să o iau pe a mea, e un Porsche.
Dă-mi-o pe a ta, ca să mergem să o luăm de acolo.
Poate că ar trebui să mă duc eu.
Tommy, nu. Doar dă-mi cheile.
Te rog.
E mai complicat pentru că ea e aici de patru ani.
Are o nouă viaţă acum.
Judecătorul va ţine cont, în principal, de interesul superior al copilului.
Este fiica noastră, ne-a fost furată.
Înţeleg, dar...
Familia adoptivă nu ştie asta. Ei cred că au adoptat legal un copil.
Şi din moment ce fata e aici de patru ani,
ei au fost părinţii ei mai mult timp decât voi.
A fost floare la ureche. Mama are cont pe Facebook.
A postat acolo povestea vieţii copilului ei.
Cum ai ajuns la contul ei de pe Facebook?
Nu vrei să ştii.
Pare a fi o familie respectabilă.
A fost o adopţie privată, au plătit 30 de mii unei agenţii renumite.
- E Min. - Eşti sigură?
Ea este. Îi cunosc ochii.
Aşa arăta când a fost adoptată.
E copilul nostru.
Trebuie să o iei înapoi.
Trebuie să o luaţi înapoi.
Nu am ameninţat că-l împuşc.
I-am aruncat o aluzie despre accidentele de vânătoare.
Dar a sesizat aluzia. Cine ar fi crezut?
Hai să plătim mia aia de dolari şi să plecăm de aici.
Au fost de acord că dacă tu...
Nu o să plătesc amenda. E o lege ridicolă, Oliver.
- Nu vrei să te duci la vânătoare? - Ba da, dar nu plătesc amenda aia!
Dnă Korn? Mă numesc Connor Bertram.
Sunt avocatul ce reprezintă oraşul Langford.
Avocatul oraşului?
- Câţi ani ai? - 23.
- Şi eşti avocatul oraşului? - Da, dle.
Unchiul meu e primarul, aşa că am relaţii.
Îmi pare rău pentru toată chestia asta.
Da, bine, dă-mi maşina înapoi.
Şi să-mi daţi banii pentru ziua de vânătoare pierdută.
Mi-e teamă că nu putem renunţa la acuzaţii, dnă.
Legea e lege.
Ascultă, puştiule, ştii cine este ea? E Harry Korn.
Ştiu asta, dle, şi credeţi-mă că nu vreau să ajung la proces cu ea.
Câte procese ai avut până acum, fiule?
Păi, aproape de zero, chiar zero.
Doar ce am intrat în barou în iulie.
Şi chiar vrei să debutezi cu procesul ăsta?
Nu. Gândul ăsta mă sperie, ca să fiu sincer.
De aceea, sper că o să plătiţi amenda. Şi unchiul meu mă cam sperie.
Nu o să plătesc nici o amendă. E o lege tâmpită.
Se pare că aveţi un primar tâmpit.
Doamne.
Dle Thomas? Mă numesc Adam Branch.
Ea este Cassie Reynolds.
Putem să intrăm un minut?
A fost luată şi dusă la orfelinat.
De acolo, a fost preluată de câteva agenţii de adopţie,
printre care şi cea cu care aţi negociat.
- Ni s-a spus că părinţii ei sunt morţi. - Nu sunt.
Probabil că orfelinatul a declarat că părinţii ei sunt morţi, dar nu sunt.
Şi ce se întâmplă acum? V-au angajat pe voi?
- Mamă! Stă la TV de o oră! - Şi tu ai stat o oră înainte.
Ba cel mult 20 de minute! În plus, tu ai stat ieri toată ziua!
Ştii că mă uit la Action Jackson în fiecare luni!
Avem musafiri şi amândouă vă purtaţi urât.
Ei sunt dl Branch şi dra Reynolds.
Fiicele noastre Lee şi Darlene.
- Bună. - Bună.
- Mă bucur să vă cunosc.
Cât mai durează Action Jackson?
- Zece minute. - Nu, 20 de minute.
Reclamele nu se socotesc.
- Ba da. - Ajunge, potoliţi-vă.
Uite, las-o să termine de văzut,
apoi te uiţi tu pentru o oră şi vă ajunge cât v-aţi uitat la TV.
Acum vă rog să ne lăsaţi.
- Tu ai început cearta. - Ba nu.
Scuze. E o diferenţă de un an între ele.
Sunt foarte apropiate, dar şi foarte bătăioase.
Da, şi eu cu fratele meu am fost...
Dle Branch, nu vreau să fiu nepoliticos,
dar de ce aţi venit aici mai exact?
Părinţii biologici ai lui Lee au venit în Statele Unite.
Ca să-şi solicite copilul.
- Ce? - Îşi vor copilul înapoi.
Cred că sunteţi...
- E imposibil. - Cum adică o vor înapoi?
De asta ne-au angajat.
Am vrut să vă spunem asta personal,
având în vedere această situaţie delicată.
Vom înainta mâine o cerere către tribunal
în numele părinţilor biologici.
Faţă de caracterul sensibil al acestei chestiuni,
nu am vrut să vă cităm pur şi simplu.
O cerere către tribunal... ca să o luaţi de lângă noi?
Ca să redăm copilul părinţilor biologici.
Toată chestia asta e un coşmar.
Nu pot nici măcar să apuc să împuşc câteva potârnichi fără ca...
Dnă Korn? Connor Bertram. Ne-am cunoscut ieri.
Da, îmi amintesc. Nu sunt chiar atât de senilă.
Primarul Franklin Chickory. Mă bucur să vă cunosc, dnă.
Connor, de ce nu te duci să pregăteşti dosarul,
până stau şi eu de vorbă cu respectabila noastră adversară.
Da, dle. Ne vedem înăuntru.
Scuze, nu cred că v-am reţinut numele.
- Oliver Richard. - Mă bucur să vă cunosc.
În primul rând, vă urez bine aţi venit în Langford.
Dnă Korn, înţeleg că ne-aţi mai onorat cu prezenţa,
ca să umpleţi cu alice nişte păsări, nu-i aşa?
Nu prea suport limbajul ăsta provincial, dle Chickory.
Sunt aici doar pentru că m-aţi deranjat cu legea aia ridicolă.
Văd că sunteţi o femeie impulsivă.
E amuzant, pentru că semănaţi puţin cu oamenii din Langford.
Printre fondatorii acestui oraş, s-au aflat şi multe femei ca dvs,
care au luptat alături de bărbaţii lor împotriva indienilor.
Desigur, indienii nu reprezentau o ameninţare atât de mare
ca maşinile străine.
Nu vreţi să-mi lămuriţi asta?
Poate nu aţi observat,
dar suntem în mijlocul unei crize teribile.
Avem nevoie de locuri de muncă.
Şi mie mi-ar plăcea să merg cu un Mercedes-Benz ca al dvs.
Dar nu e momentul să promovăm produsele din alte ţări.
Cu toţii trebuie să ne aducem aportul la asta.
Langford şi-l aduce, eu mi-l aduc.
Dvs ce faceţi, dnă Korn,
în afară de faptul că vă plimbaţi pe aici în marele dvs Mercedes Benz?
Evident, este o situaţie foarte dificilă şi delicată.
Dra America şi China sunt părţi semnatare
ale Convenţiei Internaţionale de la Haga privind adopţiile...
Şi părţile au fost de acord că acest copil a fost răpit?
Nu avem motive să punem la îndoială afirmaţiile părinţilor biologici.
Ştim că se întâmplă astfel de lucruri.
Dar nu există şi nici nu pot fi găsite probe
care să indice că clienţii mei au acţionat nelegal
sau că nu au urmărit cu atenţie procedura de adopţie.
Dle avocat, aveţi vreo probă
care să sugereze că părinţii adoptivi au comis vreo ilegalitate?
Nu, dnă judecător. La prima vedere,
recunoaştem că această adopţie pare a fi legală şi validă.
Iar copilul stă de patru ani aici, cu acest cuplu?
Aşa este.
V-aţi strâns toţi să staţi de vorbă cu copilul?
Avocaţii au vorbit puţin cu copilul, dar...
V-am întrebat dacă v-aţi strâns cu toţii, să încercaţi să rezolvaţi problema asta?
Nu, dnă judecător.
Pur şi simplu, v-aţi angajat avocaţi şi aţi pornit la proces.
În regulă.
Să vă spun eu cum o să facem.
O să vă ascult argumentele,
dar trebuie să înţelegeţi ceva.
Aceştia sunt părinţii biologici.
Nu puteţi schimba asta.
Iar voi trebuie să pricepeţi asta.
Fetiţa a fost crescută de ei, de la vârsta de doi ani.
Ei sunt acum parte din viaţa ei, parte foarte importantă.
Vă place sau nu, sunteţi cu toţii amestecaţi în asta.
Nu vă puteţi elimina unii pe ceilalţi.
M-aţi înţeles?
Probabil că vieţile voastre
se vor împleti de acum pentru totdeauna.
Aşadar, înainte de a începe, trebuie să staţi cu toţii de vorbă.
M-aţi înţeles?
Nu vorbim despre vânzarea vreunui sclav, vorbim despre un copil.
Sala va fi închisă.
Ne vedem cu toţii mâine la ora două.
Şedinţa se suspendă.
Ce distracţie.
Min.
Nu-şi mai aminteşte chineza.
Îţi aduci minte de mine, Min?
Sunt tatăl tău.
Te rog, înţelege, ea credea că...
Ea credea că aţi murit.
E foarte bucuroasă că sunteţi în viaţă,
dar a fost prea apăsător pentru ea.
Nu prea conştientizează ce i se întâmplă.
Acum o cheamă Lee.
Lee?
Ne-a fost aşa de dor de tine.
Am fost...
Dumnezeule, nici nu-şi aminteşte de mine.
Ca şi cum nu am fi existat niciodată.
Trebuie să-i lăsăm ceva timp, e copleşită de emoţii.
Nu ştie nici măcar cine suntem.
Ştiu cine sunteţi. Îmi aduc aminte de voi.
În general, prefer să cumpăr produse americane.
Chiar am un Cadillac, dar pentru excursia asta,
am închiriat un 4x4, pentru drumuri accidentate.
O maşină cu sunet stereo şi radio prin satelit.
Bine, am înţeles. Şi nu poţi să o schimbi pentru un Ford?
Ce e aşa de greşit la un ordin local
care îţi spune să cumperi produse americane?
E chiar aşa o crimă?
Sigur ar fi pentru fondatorii acestei ţări.
- E neconstituţional. - De ce?
Hai să începem cu primul articol,
care spune că numai Congresul SUA poate reglementa comerţul.
Nu scrie nicăieri că Langford ar avea vreun cuvânt de spus.
De asemenea, această lege încalcă Primul Amendament,
care, pe lângă dreptul la liberă exprimare,
protejează dreptul consumatorului de a cumpăra ce vrea,
indiferent că e un covor, un ziar sau un SUV german de lux,
cu scaune de piele, climatizare automată
şi cu o siglă pe capotă care declară ostentativ
că proprietarul e un om de succes.
Se pare că aţi luat asta personal.
Să ştiţi că da, dle judecător.
Constituţia, şi opriţi-mă dacă aţi citit-o,
priveşte în primul rând libertăţile individului.
Ale mele, ale dvs, ale oricui.
Iar filozofia asta "cumpăraţi produse americane",
se bazează pe colectivism.
Scuzaţi-mă?
Aveţi vreo obiecţie, dle Bertram?
Acesta este primul meu proces
şi nu prea sunt sigur cum ar trebui să meargă lucrurile,
dar nu cumva el ar trebui să pună întrebările, iar ea să răspundă?
Sau ea are voie să ţină discursuri?
Obiecţia se admite.
Ce vi se mai pare ilegal la acest ordin, dnă Korn?
E o formă flagrantă de bigotism.
- Bigotism? - Da.
Prin faptul că se acordă un regim preferenţial
maşinilor făcute de americani.
Acesta este protecţionism economic, care e neconstituţional prin definiţie.
Ajungi să judeci o maşină nu în funcţie de calităţile ei,
ci în funcţie de unde e produsă.
Cum ar fi un ordin care ar privi maşinile construite numai de albi?
Aţi fi de acord cu asta? Ar trebui să vă fie ruşine.
Suficient, dnă Korn, cred că v-aţi făcut clar punctul de vedere.
Dle Bertram.
Oh, da.
Aţi menţionat clauza comerţului, da?
Să vedem.
"Congresul Statelor Unite
are dreptul să reglementeze comerţul cu statele străine."
Aveţi dreptate, nu scrie nimic aici despre Langford.
Trebuie să recunosc asta.
Cu excepţia clauzei necesare şi utile.
Poate mă înşel,
dar nu a spus Curtea Supremă că guvernul
poate adopta legi, în afara limitelor stabilite de Constituţie,
dacă aceste legi privesc interesul comun?
Nu cred că Curtea Supremă ar fi de acord cu un ordin
care restrânge drepturile fundamentale individuale.
Deci aveţi dreptul fundamental de a avea un Mercedes-Benz?
Mă bucur de dreptul fundamental, ca orice consumator american,
să aleg ce vreau să cumpăr. Sau, în acest caz, să închiriez.
Bine, deci dreptul dvs de a alege
să conduceţi un SUV de 100.000 e prioritar
faţă de dreptul altei persoane de a avea o slujbă ori de a mânca.
În primul rând, nu cred că ordinul vostru ar produce locuri de muncă.
- Ăsta e un sofism. - Bine, dar...
Dacă aţi fi convinsă că acest ordin ar produce locuri de muncă,
- aţi fi de acord cu el? - Nu.
Cred că e periculos atunci când guvernul ajunge
să ne spună ce putem sau nu putem cumpăra.
Dar guvernul face asta în permanenţă.
Agenţiile federale interzic tot felul de produse din China.
Guvernul nu-mi dă voie să cumpăr artificii pentru sărbători.
Acestea sunt legi ce au în vedere siguranţa cetăţenilor.
Deci e în regulă ca guvernul să spună ce poţi cumpăra sau nu în anumite cazuri,
atât timp cât există un motiv bun...
- Cum ar fi, necesar şi util? - Nu e atât de simplu.
- Evident că nu. - Nu o face pe deşteptul cu mine...
Harry.
Una este ca guvernul să ne limiteze drepturile,
- pentru motive de siguranţă, dar... - Dar se întâmplă asta.
Guvernul ne limitează drepturile în fel şi chip,
de multe ori datorită unor mofturi ale comunităţii.
Legea pe care o contestaţi azi
este o lege care poate crea slujbe sau poate scoate o familie din foame.
E chiar atât de important pentru dvs să conduceţi un Mercedes-Benz,
încât ar justifica suferinţa concetăţenilor dvs?
Fiule, apreciez faptul că îi ţii partea unchiului tău,
dar, crede-mă, numai patriot nu este el.
Înţeleg.
Roosevelt a fost primul care a semnat o lege "cumpără produse americane",
ca să prevină o criză.
Cărţile de istorie îl numesc un erou.
Se înşeală istoricii, doamnă?
L-ai lăsat să vorbească întruna.
- Ce ar fi trebuit să fac? - Parcă era o pledoarie de final.
- Te puseseşi deja rău cu judecătorul. - Ai stat şi n-ai făcut nimic.
- Trebuia să obiectezi. - Ce se întâmplă?
- Oliver a încasat-o de la un debutant. - Ba nu.
- Ea a fost făcută bucăţi. - Pentru că tu nu ai obiectat.
Stăteai şi te uitai cum îl compara pe primar cu Roosevelt.
Poate ar trebui să mă implic eu...
- Nu! - Nu!
Asta trebuia să fie afurisita mea de vacanţă.
La început, îi închideau pe părinţii care încălcau legea.
Apoi au început să demoleze casele.
- Celor care aveau mai mult de un copil? - Sau mamelor singure. Da.
Apoi au început să ne ia copiii.
- Guvernul chinez? - Nu, guvernele locale.
Îi vând pe piaţa neagră sau îi bagă în orfelinate care îi vând.
Copilul vostru a fost luat când avea doi ani?
Şi nu am mai văzut-o de atunci.
Timp de patru ani, am căutat-o, şi am căutat-o...
şi am căutat-o.
Ne-a trebuit atâta timp ca să...
E parte din familia noastră, din căminul nostru de...
Face parte din familia noastră.
Are o soră.
Cum ar putea descrie o mamă...
E fiica noastră.
Bine.
Dnă Thomas, cred că-mi dau seama prin ce treceţi.
Copilul e aici?
Am înţeles că ştii de ce suntem cu toţii aici.
Da, doamnă.
Cred că te simţi ca şi cum ţi-ar fi dat cineva una.
- Te simţi bine? - Da, doamnă.
Am auzit că ai o soră.
Ce spune ea despre toate astea?
E speriată.
Speriată să nu-şi piardă sora mai mică?
Da, doamnă.
Şi tu eşti speriată?
Ce te sperie cel mai mult?
Să fiu nevoită să-mi părăsesc familia.
Da, asta m-ar speria şi pe mine.
Se pare că ai o familie tare bună.
Îmi pare rău că a trebuit să te supunem la asta.
Vom audia mâine experţii. Lee nu trebuie să fie prezentă.
Să rezişti, scumpo, da? O să lămurim noi asta.
Mulţumesc.
Ne vedem mâine.
Avocaţii să mai rămână, vă rog.
Le-aţi asigurat clienţilor dvs consiliere?
Dar dvs? I-aţi pus în contact cu un psiholog?
- Sunteţi părinte? - Nu, dnă.
- Nici unul dintre voi? - Nu, dnă judecător.
Avem două perechi de părinţi în mâini foarte bune.
Şi-au luat repede avocaţi.
S-au gândit că doar de atât au nevoie.
Totul se rezolvă printr-un mic proces, nu?
Audiem mâine experţii, apoi mă voi pronunţa.
Plecaţi de aici.
În mod evident, efectele psihologice generate de înstrăinarea acestei fetiţe
de casa ei, de familia ei, de singura ţară pe care o cunoaşte,
vor cauza traume de durată, dacă nu chiar ireversibile.
Adopţiile trans-rasiale sunt cel puţin dăunătoare.
Opinia mea profesională e că pur şi simplu nu funcţionează.
Un sindrom psihologic, cunoscut ca tulburarea reactivă de ataşament...
Aceşti copii ajung deseori să sufere de depresii acute
şi de anxietate de separare.
A trăit alături de ei de la vârsta de doi ani, ce Dumnezeu!
E de neconceput să o iei de lângă familia ei.
...dificultăţi enorme de dezvoltare,
indiferent de identitatea rasială, etnică sau culturală.
Chiar dacă arată ca o chinezoaică, chiar dacă s-a născut acolo,
- ea se identifică cu rasa neagră. - Vor creşte cu sentimentul
- că nu aparţin nici unui grup etnic. - Iar ea este din Ohio.
- Şi vor dori să fie altceva decât sunt. - Ar fi o cruzime
- să o iei de lângă mama sa... - Copiii simt nevoia să se raporteze la...
Cum ar putea instanţa să se gândească la aşa ceva?
- Are şase ani. - ...pentru a se dezvolta corespunzător.
Oricât de dur pare să o iei de lângă familia pe care o cunoaşte,
pe termen lung e în avantajul ei să se întoarcă în China,
împreună cu părinţii ei biologici.
Judecătorul va asculta acum concluziile fiecărui avocat,
după care se va pronunţa.
Experţii nu prea au fost de folos, aşa că...
Nu putem şti care va fi soluţia. Legea e de partea voastră.
- Ai o clipă? - Scuzaţi-ne puţin.
Ascultă, Lee, fiica...
corul ei de la biserică are un concert în după-amiaza asta.
I-a invitat şi pe clienţii tăi. Nu ştiu ce vreţi să faceţi.
Să venim să vedem cât de bine s-a adaptat copilul la noua viaţă?
Nu cred că vor să vă manipuleze. Invitaţia vine din partea copilului.
Dar las la aprecierea voastră dacă...
Ştiu că este o măsură dură, dar trăim nişte vremuri dure.
Oamenii nu au slujbe.
Îşi pierd casele în continuare.
Congresul nu ia nici o poziţie, aşa că am făcut-o eu.
Îmi imaginez că dna Korn ştie că aveţi intenţii bune,
dar simte un pic de...
Ei bine, îi place acel Mercedes-Benz al ei.
Ţara asta are un deficit de miliarde de dolari,
cauzat, în cea mai mare parte, de mutarea producţiei peste graniţe.
Dacă am putea să menţinem producţia aici, am crea milioane de noi locuri de muncă,
şi, la fel de important,
s-ar aduce peste 60 de miliarde la buget din impozite.
Am scăpa de criza asta dintr-o dată.
Tot ce ar trebui să facă oamenii
este să cumpere produse americane, făcute de companii americane.
Asta e tot ce ar trebui să facă.
Dar nu e o dovadă de puţină lăcomie sau egoism?
Adică, asta ar însemna să ne gândim numai la noi, nu-i aşa?
Dumnezeule, dar trebuie să ne gândim numai la noi.
Nu mai putem să împrumutăm şi să investim prin toată lumea,
în timp ce economia noastră se duce pe Apa Sâmbetei.
E ca şi cum un om pe cale să se înece îi dă altuia vesta lui de salvare.
- Păi... - Şi dacă vreţi să vorbim de lăcomie,
să ştiţi că asta ne-a adus în groapa asta.
Corporaţiile, din dorinţa de a obţine cât mai mult profit,
şi-au mutat afacerile peste graniţe, ca să-şi reducă cheltuielile.
Aveţi idee câte slujbe ne costă asta pentru noi?
Iar când vorbiţi de maşini,
sunt aproape trei milioane de angajaţi americani,
dependenţi de industria auto din SUA, direct sau indirect.
Nu mă interesează ce orientare politică aveţi.
Dacă sunteţi de stânga, puteţi plânge după locurile de muncă pierdute.
Dacă sunteţi de dreapta, puteţi plânge după capitalul pierdut,
precum şi după declinul unei industrii emblematice pentru capitalismul american.
Adevărul e că industria auto este vitală pentru America.
Dacă pot cita un slogan:
"Nu au nevoie de pomană, au nevoie de ajutor."
Iar ordinul "cumpăraţi produse americane"
este felul în care Langford înţelege să ajute.
Ca să fim siguri că înţelegem corect raţiunea acestui ordin,
îmi spuneţi dacă aţi aplica acest principiu
şi în cazul filmelor străine din cinematografele locale?
Mă preocupă în primul rând producţia.
Pierderea locurilor de muncă din producţie
- a condus la îngenuncherea acestei ţări. - Bine.
Dar ce spuneţi de companiile americane
care şi-au mutat producţia peste graniţe,
aveţi o problemă cu asta?
Desigur că am o problemă cu asta.
Mă enervează la culme companiile ce-şi spun americane,
dar şi-au mutat afacerile afară.
Cum ar fi, de exemplu, Apple.
Cu toate iPad-urile şi iPhone-urile construite în China.
O să interziceţi iPhone în Langford?
Apple angajează o grămadă de oameni şi aici, acasă.
La fel face şi Toyota, îşi construiesc aici cele mai multe maşini.
De fapt, au mai mulţi angajaţi aici decât Apple.
Uitaţi o întrebare.
Un tip e prins vorbind la mobilul lui, iPhone, făcut în China,
în timp ce conduce un Camry făcut în America.
Pentru ce este amendat?
- Măsura mea nu este perfectă. - Nu, unii ar spune că e catastrofală.
Să spunem că ar prinde şi că fiecare oraş ar interzice produsele străine.
Ce ne facem dacă ţări ca Japonia, China sau Germania
se hotărăsc să nu mai importe produse americane,
sau, şi mai rău, să nu mai investească în SUA.
Ţara asta ar fi la pământ, am intra în faliment.
V-aţi gândit vreodată la asta?
Faptul că am ajuns atât de dependenţi de alte ţări explică exact poziţia mea.
Dar chiar suntem dependenţi.
Mai mult, bunăstarea economiei noastre
depinde foarte mult de capacitatea noastră de a deschide noi pieţe în afară.
Cum vom convinge străinii să ne cumpere produsele,
când noi nu le mai cumpărăm pe ale lor?
Sunteţi o avocată foarte bună, dna Korn,
dar totul se reduce la un singur lucru:
dacă-mi iau un Ford, eu îmi iau o maşină, iar America primeşte banii.
Dacă-mi cumpăr un Mercedes,
eu îmi iau o maşină, dar Germania primeşte banii.
- Pur şi simplu. - Nu, dle primar.
De fapt, nu e atât de simplu. Comerţul e foarte complex.
Ceea ce este simplu, însă, este că dacă alte ţări adoptă aceeaşi politică
şi interzic bunurile americane, o luăm pe urma companiei Enron.
Dar măcar Enron a fost o companie americană, nu?
Instanţele au afirmat în mod constant
că orice lege motivată de protecţionismul economic
este de la sine neconstituţională.
Este o încălcare profundă a clauzei comerciale.
Iar ca teorie economică,
orice economist de top ar izbucni în râs.
Dacă restul ţărilor ar riposta
şi ar interzice mărfurile noastre, ne-ar da stingerea.
Iar faptul că primarul Chickory face din asta un motiv de patriotism,
mi se pare lucrul cel mai respingător.
Asta nu reprezintă America.
Suntem patria toleranţei, a capitalismului.
Suntem patria pieţei libere.
Politica asta e marxism curat.
Ford face maşini grozave, dar eu îmi doresc altceva.
Ar trebui să nu fiu lăsată să-mi aleg altceva,
pentru că nu aş contribui la interesul comun? Chiar aşa?
Cu siguranţă, asta nu e libertate.
Nu e nimic american în politica asta.
Văd în asta Uniunea Sovietică, China, dar nu America.
O piaţă liberă înseamnă că cel mai bun câştigă.
Sigur, economia noastră e la pământ. Mulţi oameni nu au slujbe.
Dar asta nu înseamnă că trebuie să renunţăm la principiile noastre.
Chiar ne dorim să trăim într-o astfel de lume?
Dle Bertram.
Voi fi sincer.
Nu vreau să trăiesc într-o lume fără libertăţi individuale,
dar nu-mi doresc nici una fără locuri de muncă.
Curtea Supremă a stabilit că un motiv necesar şi util
permite guvernelor să adopte legi
care sunt legate direct de interesul comun.
Despre asta vorbim aici.
Avem o fabrică de anvelope în Langford.
Facem anvelope pentru maşinile americane.
Cu cât mai mulţi oameni conduc maşini americane,
cu atât le va fi mai bine oamenilor din Langford.
Asta e realitatea.
Dna Korn ne vorbeşte despre ce înseamnă să fii american,
dar asta poate fi privită din multe unghiuri.
Cei din Arizona şi Texas au probleme cu imigrarea,
pe care cei din Ohio s-ar putea să nu le înţeleagă pe deplin.
În Maine, libertatea s-ar putea raporta la câţi homari ai voie să prinzi.
În Virginia, libertatea înseamnă dreptul de a face ţigări.
Ăsta e motivul pentru care guvernul federal
recunoaşte suveranitatea statelor
şi permite acestora să-şi reglementeze singure anumite aspecte.
Un avocat din Cincinnati s-ar putea să nu înţeleagă
de ce un orăşel de provincie are nevoie de promovarea anvelopelor americane.
Îmi închipui că unii din localnicii de aici ar obiecta,
dacă poliţia ar aresta tinerii, doar pentru că se adună mai mulţi la un loc,
aşa cum se întâmplă în cartierele rău famate din Cincinnati.
Oraşe diferite, probleme diferite.
Cel mai bine e să-i lăsăm pe cei din Cincinnati
să hotărască ce e mai bine pentru ei.
Şi probabil că şi ei ar trebui să facă la fel pentru noi, cei din Langley.
Nu pricep, Harry.
Ţi-ai distrus toată vacanţa pentru asta? O amendă de 1.000 de dolari?
Te-a costat mai mult să închiriezi Mercedesul, pentru numele lui Dumnezeu.
Ce se întâmplă aici?
Cred că este o lege greşită.
Iar principiile sunt importante.
Mai importante decât vânătoare de prepeliţe?
Ştii cum am ajuns să vânez prepeliţe?
Obişnuiam să merg la vânătoare de două ori pe an, cu tatăl meu.
Apoi, într-o zi...
În ziua în care am împlinit 12 ani,
s-a hotărât să mă ducă la un club privat.
Avea un prieten care era membru acolo.
Eram amândoi atât de încântaţi.
Ne îmbrăcasem în ţinuta vânătorească
şi ne propusesem să luăm prânzul acolo.
Când am ajuns la club,
nu ne-au lăsat să intrăm.
Pentru că eram evrei.
Nu aveam voie.
Pentru că...
Pe drumul de întoarcere, tata tremura.
Repeta acelaşi lucru:
"Nu aşa ar trebui să fie America."
Devenim din ce în ce mai puţin toleranţi.
Şi America nu aşa trebuie să fie.
Ştiţi ce mă deranjează?
Modul în care americanii nu vor să facă nici cel mai mic sacrificiu.
Nu prea sună bine.
Am luptat în două războaie. Un altul îl luptăm chiar acum.
Ne costă miliarde de dolari,
iar americanii nu vor să plătească pentru asta.
Nu vrem să plătim un cent în plus la impozite.
Nu vrem să renunţăm la nici un avantaj.
Nu vrem să sacrificăm nici măcar dreptul
de a conduce un luxos Mercedes-Benz în vacanţă.
Sincer să fiu, îmi lasă un gust amar.
Am devenit atât de egoişti.
Dar...
Trebuie să-i dau dreptate dnei Korn
când spune că ultimul lucru la care americanii ar trebui să renunţe
sunt principiile.
Avuţia noastră cea mai de preţ este chiar libertatea.
Să interzici maşinile străine... deşi vă înţeleg buna intenţie,
dle primar, aţi vrut să vă ajutaţi concetăţenii,
dar este împotriva principiilor americane.
Cel puţin, împotriva principiilor mele.
De aceea, anulez ordinul emis de oraşul Langford nr.302.25,
deoarece încalcă clauza comercială din Primul Amendament.
Daţi-i femeii înapoi maşina.
Şedinţa se suspendă.
Ca să vezi.
Nu trebuia să mă îndoiesc de tine, Harry.
Cred că a câştigat avocatul cel mai bun.
A fost o onoare să vă am adversar, dnă Korn.
Termină cu slugărniciile astea.
Dacă vrei vreodată să renunţi la toate chestiile astea provinciale
şi dacă vrei lucrezi pentru mine, stăm de vorbă atunci.
Eşti un avocat tânăr al naibii de bun.
Un asemenea compliment din partea ta?
Da, hai să o lăsăm aşa.
Ollie, hai să dispărem din Langford.
Să mergem.
Ridicaţi-vă.
Luaţi loc. Bine, dle Branch.
O să vă ascult, dacă aveţi să-mi spuneţi ceva
ce nu ştiu deja.
Nu am ce să vă spun nou, dnă judecător.
Evident, nu e o decizie uşoară.
Indiferent ce veţi decide, una din părţi va suferi.
Şi dvs ştiţi asta.
Dar eu...
Imaginaţi-vă că un copil american ar fi răpit şi dus într-o altă ţară.
Părinţii s-ar duce în acea ţară, ca să-şi ia copilul înapoi
şi li s-ar spune: "ne pare rău, locul copilului e aici."
O asemenea situaţie ar fi de nesuportat.
Tratatul de la Haga există exact pentru a preveni astfel de situaţii.
Aceşti oameni şi-au consumat ultimii patru ani din viaţă,
toţi banii lor, încercând...
Încercând să-şi aducă copilul înapoi.
Nu au ajuns până aici, ca să vă roage pentru un miracol,
ci doar pentru puţină dreptate.
Nu e vorba de ei.
Sau de ei.
E vorba de Lee. De binele ei.
Nu poate fi în binele copilului
să o iei de lângă singura familie pe care o cunoaşte.
Părinţii ei, sora ei, ţara ei, care acum e America.
Sufletul meu e alături de voi.
Nu-mi pot imagina durerea dvs
sau teroarea prin care aţi trecut în ultimii patru ani.
Dacă ar fi vorba numai de dvs, v-aş da copilul chiar eu.
Dar nu este.
Acest caz e despre Lee.
Am descoperit că, deseori, totul depinde de judecata primită.
Am fost adoptată la naştere de o familie albă.
Mă consider ca aparţinând rasei albe? Nu ştiu, poate că da.
Dar ce ştiu e că părinţii mei adoptivi sunt părinţii mei.
M-au iubit şi i-am iubit.
Şi asta nu are nici o legătură cu genetica.
Ideea că cineva m-ar putea lua de lângă ei...
Dar, în acelaşi timp, sunt şi mamă,
şi dacă mi-ar răpi cineva fata,
aş căuta-o până la capătul pământului,
oriunde au dus-o şi oricât ar dura.
Doi ani, patru ani, 20 de ani.
Nu m-aş opri până nu mi-aş lua fata înapoi.
Prin decizia mea, voi stabili şi un orar detaliat de vizitare,
După cum am spus, sunteţi toţi băgaţi în asta, că vă place sau nu.
Voi acorda custodia familiei Thomas.
Dna şi dle Chen, îmi pare foarte rău,
dar nu pot distruge lumea acestei fetiţe.
Îmi pare foarte rău.
Voi publica hotărârea pe larg expusă,
împreună cu programul de vizite, în cursul acestei zile.
Şedinţa se suspendă.