BOARDWALK EMPIRE Sezonul 2, Episodul 9
Traducerea şi adaptarea: Shadow şi Felixuca
www.titrări.ro & www.niftyteam.ro
BELFAST, IRLANDA
Paşaportul?
- Dumneavoastră? - Nicăieri nu-i ca acasă...
Scopul vizitei, dle Thompson?
Să-mi îngrop tatăl în locul naşterii.
Avizul de repatriere şi certificatul de deces?
- A fost un accident? - Cauze naturale.
Mâna dv.?
M-am fript cu nişte prăjiturele prea încinse.
Sper că aici n-au aşa ceva.
Bun venit în Regatul Marii Britanii şi al Irlandei.
Dumnezeul să-l binecuvânteze pe Maiestatea sa, regele George al V-lea.
Paşaportul.
Mulţumesc, dnă.
Dl Thompson a ajuns în siguranţă.
- E un adevărat miracol, nu? - Pardon?
- Acum şase zile era aici... - Se numesc nave cu aburi, Katy.
Mă scuzaţi, doamnă, însă Emily nu vrea să se dea jos din pat.
- I-ai pregătit baia? - Da, dnă.
Trimite-l primul pe Teddy.
Nu-ţi poţi face somnul de frumuseţe cu ochii deschişi.
- Nu mă pot mişca. - Mă tem că-i musai.
Toate prinţesele au ieşit la aer curat.
- Încă nu te simţi bine? - Nu-mi pot mişca picioarele.
- Simţi asta? - Nu ştiu.
Mişcă-ţi degetele, scumpo.
- Emily, mişca din degete! - Le mişc.
Lilian! Katy!
- Katy! - Doamnă...
Sună-l pe dr. Surran. Spune-i să vină degrabă.
Ce te uiţi aşa? Du-te!
- Mami... - Nu-i nimic, inimioara mea.
- Mamă. - Nu-i nimic...
- Nu s-a întâmplat nimic... - Mamă...
Jimmy Darmody, el e George Remus.
- Am onoarea! - Ce mai faceţi?
- Ţii întâlnirile acasă? - Momentan. Îmi caut un birou.
Îmi place şi aici, la plajă...
Atunci, am. Doar pentru scopuri medicinale.
Se pare că avem o mulţime de oameni bolnavi în oraşul ăsta.
E o adevărată epidemie.
Remus are autorizaţiile necesare pentru a vinde alcoolul
doar companiilor farmaceutice.
Cu toate astea, o dată ce alcoolul e vândut unui cumpărător autorizat,
ce se întâmplă când ajunge în camioane nu mai e responsabilitatea lui Remus.
Cum putem afla unde găsim camioanele lui Remus?
O să vă coste ceva...
Noi cinci, ne băgăm fiecare cu 60 de miare.
Pentru-nceput!
300 de mii pentru 5.000 de lăzi?
- Poţi să ai încredere în noi. - Remus vrea banii înainte.
Şi tu plăteşti cheltuielile din weekendul ăsta, nu?
Da, eşti invitatul de onoare. Orice-ţi doreşti.
- Asociatul meu o să vă contacteze. - Bine.
Remus a terminat.
Lasă-ne puţin.
Băutură în valoarea de 300 de mii...
Dacă ne facem bine treaba, o să valoreze trei milioane.
Păi, ia să ne facem bine treaba!
Cu riscul de a strica tot fasonul...
Manny Horvitz, în Philly...
- Sărăntocu' dracului, îşi vrea banii. - Dă-l în mă-sa!
Sau dă-i banii datoraţi.
- L-ai putea lua ca şi partener. - Poate vrei să-i mai fac şi-un cadou?
- Mă ocup de el. - Nu-i un papă-lapte.
Am zis că mă ocup!
Tu eşti şefu'...
Bun, rămâne stabilit.
- Plecăm la New Jersey! - Meciul lui Dempsey cu Carpentier!
Avem locuri în faţă.
- O să măture pe jos cu franţuzu' ăla. - O să umple ringul cu sânge.
De ce nu vii cu noi? Am rezervat un apartament la Fairmont.
- Două nopţi în New Jersey? - A.R. spune că o să fie şi altceva.
- O să ascult meciul la radio. - Ce rost are aşa?
Darmody vrea să vadă ce-i cu toată agitaţia aia.
Mai bine-ai citi o carte.
- Sunteţi american? - Da.
Pot să vă întreb ceva? Ce şanse credeţi că are Carpentier?
- Dempsey are avantajul a 6 kilograme. - Da, însă francezul loveşte bine.
L-a făcut KO în 74 de secunde pe cel mai bun din Marea Britanie.
- Beckett? Ăla-i un puturos. - Nu ere nevoie de o asemenea remarcă.
- Dle Thompson... - Dle McGarrigle, mulţumesc c-aţi venit.
- Am auzit de nenorocirea dv. - Nu ne vine tuturor rândul?
Aţi venit departe să-l îngropaţi.
Dumnezeule mare!
Mitralierele Thompson...
Cu una din asta termini un pluton cât ai bate din palme.
Donaţia mea pentru Rezistenţă.
- Câte sunt? - 12, plus încărcătoare de rezervă.
Să nu-mi spuneţi că nu vă trebuie.
Cu 100 de bucăţi am reuşi ceva.
Am 3.000 într-o pivniţă din Atlantic City.
Ce doriţi în schimb, dle Thompson?
Whisky irlandez, cât se poate de mult.
Genul ăsta de om îmi aduci?
În Atlantic City am fost bun.
- O să vorbesc cu conducerea. - Am crezut că vreţi arme.
Ăsta-i adevărul, dle McGarrigle.
- Sunteţi interesat sau nu? - Trebuie să analizăm problema.
Duceţi-mă la cel care conduce.
Ne rezolvăm problemele în felul nostru, dacă nu vă deranjează.
O să vă contactăm.
- Ce dracu' a fost asta? - E un boşorog senil, poţi fii sigur.
Închide-l!
Iartă-l, Doamne, pe slujitorul Tău, cel plecat dintre noi.
Nu-l pedepsi după faptele sale,
căci, în secret, Ţi-a urmat calea.
Aşa cum adevărata credinţă l-a adus alături de cei prezenţi aici,
fie ca mila Ta să-l aducă în ceruri de-a dreapta îngerilor.
Mulţumim Ţie, Iisuse Hristoase, Dumnezeul nostru.
- Amin! - Amin!
Oferă-I odihna veşnică, Doamne.
Fie ca lumina veşnică să-l vegheze.
- Fie-i ţărâna uşoară. - Amin!
Fie ca sufletul său, prin mila Domnului,
să se odihnească în pace.
Amin!
Vezi cum îţi mişc piciorul?
Fă şi tu la fel.
Încerci?
Foarte bine, Emily.
- Şi Teddy doarme în camera asta? - Da.
Trimite-l afară! Repede! Trebuie să-l consult şi pe el.
- Care-i diagnosticul? - Fă ce ţi-am spus.
Lilian, du-l jos pe Teddy.
- Ba nu! Scoate-l afară din casă! - Unde?
Nu contează. Pe verandă. Acum!
- E poliomielită, nu? - N-are rost să speculăm.
- Asta ar trebui să mă liniştească? - Are toate simptomele.
Trebuie s-o punem în carantină imediat, la spitalul pentru copii.
Dnă Schroeder?
Nu pot să conduc. Trebuie să ne duci dumneata.
Mai uşor cu farfuriile alea. Băiete, cu tine vorbesc!
Am şi eu nu nume.
Iar eu nu trebuie să-l ţin minte. Fă ce ţi se spune!
Prânzul! Aveţi zece minute!
Mersi.
Te-am muşcat eu vreodată?
- Nu... - Şi-atunci ce-i cu mâncarea de câine?
Vă servesc ce mi se spune.
Văd că mereu se întorc resturile de la hotel...
Pui, piure de cartofi, budică de ciocolată..
De ce nu ne serveşti cu aşa ceva?
Eşti de-o săptămână aici, Purnsley. Ştii care-s regulile.
Le ştiu, cum să nu...
Nu suntem îndeajuns de buni să mâncăm ce aruncă şmecherii la gunoi.
- Eu le-aş mânca... - Uitaţi-vă la voi.
Nişte nenorociţi care înfulecaţi nişte lături
şi faceţi plecăciuni pentru "privilegiu".
Bucură-te că ai unde lucra, amice.
12 ore pe zi, şase zile pe săptămână?
Nici în puşcărie nu munceam atât de mult.
Aici are dreptate.
- Şi mâncarea era mai bună. - Pun pariu că şi acum are dreptate.
- Aveţi vreo problemă, băieţi? - Nu, dle.
Vorbeam şi noi ce primim ca şi mâncare.
- Te cheamă Purnsley? - Aşa-i, şefu'.
Dle Purnsley...
Lord Purnsley... Maiestatea voastră...
Dacă mai deschizi gura, eşti concediat.
Termină de mâncat sau nu... şi întoarceţi-vă cu toţii la muncă.
Aţi auzit ce-a zis. Păpaţi tot.
Iodul e pregătit, dle doctor.
Îi face injecţie? Nu suportă acele!
E o puncţie în coloană.
Seringa va colecta lichidul cefalorahidian
pentru a putea confirma diagnosticul.
E pe mâini bune.
Dr. Holt e o foarte cunoscut în domeniul paraliziei infantile.
- Mamă! - Soră.
Mă duc la ea s-o calmez.
Nici nu se pune problema. Poliomielita e foarte contagioasă.
Nu-mi pasă ce mi se întâmplă
Gândiţi-vă la cei cu care o să intraţi în contact.
Mami! Vreau să...
E mai bine să nu vă uitaţi.
Mami!
- Ai unghiile ca nişte gheare. - Adică sunt un vultur?
Dacă le-ai şti obiceiurile, ai constata că sunt păsări nesuferite.
Ce confortabil... Tu, eu şi Nelson van Alden.
Ţi se pare că Enoch Thompson ar fi un criminal?
E ca şi când ai citi benzi desenate.
Cineva trimite un asasin de la Chicago să-l omoare,
iar el stă la birou şi spune bancuri.
Ştim deja că e vinovat. Dar ce are Van Alden în acele dosare...
Agenţii prohibiţiei nu sunt poliţişti adevăraţi.
- Sunt poliţişti... de hârtie. - Acum ţi-a venit, nu?
N-are nicio dovadă că Thompson a ordonat 12 asasinate.
- Inclusiv soţul amantei sale. - Schroeder?
- Ăla a fost un contrabandist. - Aşa spunea Nucky Thompson.
Avem dovezi destule. De ce apelăm şi la Van Alden?
Ne va ajuta la încălcările Legii Prohibiţiei.
O să-l pregătim pentru asta.
Şi-o să-l ţinem cât mai departe de bebeluşi şi de mămici.
Foarte bine.
Eu sunt şefa ta, Clifford.
Azi am fost la o înmormântare. Tatăl lui Nucky Thompson.
Tatăl lui e înmormântat în Belfast.
Aşa-i. Tu i-ai dat voie să părăsească ţara.
Însă fratele lui, şeriful, a înmormântat aici pe cineva.
De ce nu mi-ai spus mai devreme?
- Ai vrut să te culci cu mine mai întâi. - Ce naiba, Esther!
Şi aşa, e greu să-ţi atrag atenţia într-o zi normală.
- Cheamă-l pe şerif la interogatoriu. - Am încercat, însă ne-a ignorat.
Atunci, pe adjunctul său. Vreau nişte răspunsuri.
Belfast... Dumnezeu ştie ce face acolo.
50 de cartuşe într-un încărcător, de calibrul 45.
I se spune "măturătorul". Cred că vedeţi de ce.
Câteva mii din astea şi ajungem la Palatul Buckingham.
Dv. aţi inventat-o, dle Thompson?
- Mă scuzaţi? - Mitraliera Thompson?
- Nu, e doar o coincidenţă fericită. - Şi cum de aveţi aşa multe?
Sunt făcute în America. Eu sunt american...
- Aţi ratat focurile de artificii. - Puteţi arunca pistoalele la gunoi.
- Văd că-ţi place gălăgia, Daniel? - O s-avem linişte când o să murim.
- Ai veşti, spune-ne şi nouă. - Englezii vor un armistiţiu.
De Valera se duce la Londra să negocieze.
- Pentru ce? - Ne oferă libertate statală.
Asta nu înseamnă independenţă.
- Nu vrei s-auzi ce-au de spus? - Tot ei ne vor guverna.
E de ajuns ca De Valera să vorbească cu ei.
"Până în pânzele albe!" Nu ăsta a fost jurământul?
- Poate am reuşit. - Aşa crezi?
S-a vărsat destul sânge, Patrick.
Dacă-i musai, o să lupt, dar o să fac pace dacă e înţelept.
Fiul cel mic i-a fost ucis luna trecută. Împuşcat drept între ochi.
Bem ceva? Ştiu un loc liniştit.
Da?
- Ce-ai spus? - Ceva te roade...
Despre ce-i vorba?
La Babette's, săptămâna trecută.
Cu Doyle? A fost doar o şmecherie. Aşa o ştie ce-are de făcut.
Nu la asta mă refeream.
Ziceai ceva de o fată drăguţă şi că mă voi aşeza la casa mea.
Aşa o să fie. O să vezi.
Au venit.
- Tu eşti prietenul meu. - Ce?
- Eşti prietenul meu? - Ştii bine că sunt.
Şi-atunci de ce-ai făcut mişto de mine?
Richard, n-am făcut.
- Darnody e aici? - Da!
- Pot să-ţi spun Waxey? - Aşa-mi spun majoritatea.
De la ce vine sau e doar o poreclă?
- Te scobeşti între dinţi? - Mi-a rămas nişte carne.
Nu suntem singuri, Alfie.
Am înţeles c-avem un prieten comun.
- Manny Horvitz. - Munya.
Omul ăla lucrează cu animalele.
- Se potriveşte de minune. - Marile spirite se întâlnesc.
- Ai şi altceva în afară de linguşeli? - Poate ceva informaţii.
Luna trecută ai pierdut doi oameni.
Herman Kaufman a dispărut într-un jaf lângă Philly.
Şi Nathan Klein!
Un raton i-a ciugulit faţa înainte să-l găsească.
Zic şi eu aşa...
- Manny a fost cel care a tras. - De unde ştii?
- Eram lângă el. - Şi n-ai putut face nimic?
Nu ne-a cerut nouă voie.
Şi cu Herman ce s-a întâmplat?
Eu aş avea grijă de unde mi-aş cumpăra antricoatele.
- Nu-mi oferi ceva de băut? - Desigur...
Ultima dată când am fost aici, am vorbit cu Nucky Thompson.
De-acum înainte, vorbeşti cu mine. O să fiu de treabă.
A.C., Philadelphia, putem face treabă împreună, Waxey.
Mai întâi, Alfred o să-mi rezolve nişte treburi acasă.
- Avem ceva de plătit la măcelărie. - Manny Horvitz e ca şi mort.
Înainte să continuăm, tre' să-mi spui dacă e vreo problemă dacă-l omorâm.
Poate... Însă nu-i problema mea.
Pentru cei care-au murit!
- Emily o să moară ca şi tati? - Ce? Nu!
- Să nu mai spui aşa ceva! - Îmi pare rău!
- Pauline, unde pleci? - Îmi pare rău, dnă.
- Ne-am luat măsuri de precauţie. - Trebuie să mă gândesc la copiii mei.
Sănătate!
- Ei bine? - O călătorie fructoasa.
Înainte distilam două milioane de galoane pe an.
Numai Domnul ştie cât am băut...
Din cauza Rezistenţei nu mai exportaţi în Anglia?
Aia a fost prima lovitură. Apoi, economia locală.
Ultima picătură a fost prohibiţia.
America era 80% din piaţa mea externă.
Familia Fitzgerald are distileria asta de 90 de ani.
- Regret neplăcerile create. - Sunt doar bani.
Sunt sănătos şi am familia alături.
- Lăzile sunt pline cu whisky? - Toate.
Mi-ai da 10.000 de lăzi cu plată după vânzare?
Dacă e pace, voi reveni în afaceri
şi mai vorbim dacă batem palma sau nu.
- Când? - În decembrie, cel mai devreme.
- Din păcate, nu mă ajută. - Regret. Dar în momentul ăsta...
- N-ai ce face cu mitralierele. - Nu mă întorc împotriva lui John.
Ne-a adus până aici, plătind cu propriul lui sânge.
Şi să vii la timp când te mai chemăm!
Încă aştept livrarea pe strada New York.
Ajutor de şerif Halloran, Esther Randolph.
Mulţumesc că ai venit!
- Ce minunăţie! - Ce mai urmează?
- Trăsuri fără cai? - Există deja.
Ia loc.
L-am invitat şi pe şerif la o discuţie.
- Pare foarte ocupat. - Eli?
- Tatăl lui tocmai a murit. - Ai fost la înmormântare.
Sigur. Eli mi-e prieten.
- E şi şeful tău. - Asta complică lucrurile.
Cum adică?
Unui prieten îi poţi spune orice, şi cele mai ascunse secrete.
Dar când e şeful tău...
Trebuie să te fereşti de tot soiul de subiecte.
Sunteţi căsătoriţi, cumva?
- De ce şeful tău... - Prietenul tău.
...te-a îndepărtat din funcţie după alegerile de anul trecut?
Eli n-a avut legătura cu asta.
Fratele lui ia deciziile. Aşa este?
Păi... Nucky e şeful.
- Şeful lui Eli. - Şeful tău.
- Doar că... - Oamenii sunt sătui de şefi.
Nu mă bag în aşa ceva.
Patrulez pe faleză, menţin ordinea.
- Asta făceai pe 19 ianuarie 1920? - Dacă lucram, da.
Lucrai. Tu şi prietenul tău, Eli, aţi intervenit
într-un caz de violenţă conjugală, în casa lui Hans Schroeder.
- Cine? - Hans Peter Schroeder.
Parcă vă interesa măsluirea alegerilor.
- Am zis noi altceva? - Tipul ăla nu era implicat.
- Deci ştii cine e? - Trebuie să verific dosarele.
Deci ai dosare.
E un oraş turistic. Oamenii vin şi pleacă mereu.
Dar el doar a plecat.
Acum îţi aminteşti?
N-avem nimic cu tine, ci cu şeful tău.
Suntem dispuşi să facem multe pentru prietenii noştri.
Nu ştiu despre ce vorbiţi, dar ştiu cum e legea.
Nu-s obligat să fiu aici, dacă nu vreau.
- Nu-i aşa? - Mersi pentru timpul acordat.
Îi vom spune şerifului Thompson că i-ai ţinut partea.
Poţi să mă ajuţi cu sacul ăsta cu scrisori de la Philly?
Te-ai întors aici de unul singur?
Parcă ai zis că dacă trebuie să vorbim...
Domnule White.
- Ne-am cam ciondănit, noi doi. - Am început cu stângul, atâta tot.
- Acum totul e-n ordine. - Totu-i ca pe roze!
Eşti în oraşul meu, lucrezi la un hotel fiţos.
Toamna te-ntorci la Baltimore cu bani în buzunar
şi cu niţel aur prin gură.
- Totul iese bine. - Aşa văd eu lumea.
- Ai veşti pentru mine? - Da, domnule!
După şefu', cam sar calul.
Dacă mai deschid gura, mă concediază pe loc.
Pe bune? Ceilalţi băieţi ce zic?
Sunt nehotărâţi, dle White. Aşteaptă o vorbă de la mine.
Atunci zi-le.
Arme pe whisky.
Aş cumpăra băutura, de-aş putea. N-am bani.
- Măcar ai armele alea? - De ce nu le-aş avea?
N-am văzut decât o duzină de arme.
Chiar îţi permiţi să mă expediezi cu mâna goală?
N-aş avea conştiinţa încărcată.
Englezii ţi-au eliberat vreun om din închisoare?
Nu ţi-au mai confiscat armele şi muniţia?
N-au trimis alţi 15.000 de soldaţi pe teritoriul vostru?
N-au ameninţat cu legea marţială?
Dle McGarrigle, ce dovadă de bună credinţă ţi-au oferit ei?
E un moment crucial!
Dacă va înceta conflictul, cineva trebuie să vină la conducere.
Strategia ta îţi pune oamenii în pericol.
Sunt dispus să-mi asum riscul.
Ai venit la mine, la nevoie. Te-am ajutat fără să ezit.
- Acum îţi cer să faci la fel. - Ce-ţi pasă ţie de cauza noastră?
- Poftim? - Te-ai gândit la miile de morţi
seceraţi de mitralierele pe care ni le vinzi tu nouă?
Sau te vei lăfăi în cabină cât vei trece iar oceanul,
te vei pune în pat şi vei număra oi până vei adormi?
Să nu ne minţim, dle McGarrigle.
Când cei ca voi vor să câştige, apelează la cei ca mine.
Mersi pentru cină! Mă poţi duce înapoi la fermă.
Aş vrea să vorbim.
Ce treabă ai cu el?
Am făcut cum mi s-a ordonat şi mi-am văzut de treaba mea.
- Îşi vede doar propriul interes. - Poartă un război de unul singur.
- Pentru ce? - Un morman de bani!
- Doar pentru asta luptă ei? - Asta-i ţine ocupaţi.
- Te-ai schimbat. - Ba nu.
- Înseamnă că vei rămâne aici. - Nu. Nu sunt un pacificator.
Eşti un tip cu capul pe umeri. Am ştiut de când ai venit la mine.
Vreau să te ţin pe-aproape.
Orice bătălie se şi sfârşeşte. Trebuie să înţelegi asta.
- Mă vei ajuta? - Voi urma ordinele, la nevoie.
- Am închis! - Lasă-mă să intru!
E o urgenţă!
Ne-au explodat ţevile la bucătărie.
Vreau doi pui pentru cină! Te rog!
Du-te la polonez. La el e deschis.
Te implor! Ce vrei să fac?
Bine! Era singura mea zi liberă...
Ziceţi-mi că sunteţi bucuroşi că băgaţi porcăria aia în guri!
Mă bucur că sunt plătit în fiecare săptămână.
15 dolari pe săptămână?
Tipul de sus aduce acasă de zece ori mai mult.
- Pentru ce? Sigur nu spală vase. - Nu găteşte toată ziua!
Nici nu spintecă peşte până îi sângerează palmele!
N-a auzit de: "Vino, băiete! Adu apă, băiete!"
"Trimite friptura înapoi, băiete!"
- Treceţi la muncă, băieţi! - Cine ne ordonă?
- Managerul o să vină imediat. - Managerul...
De cât timp înghiţiţi toate rahaturile astea?
- Muncesc aici de patru ani. - Eu de cinci ani.
- Eu la fel. - Aşa-i.
- Vi s-a mărit leafa? - Niciodată.
Mie mi se pare că nu suntem apreciaţi.
- Aşa-i! - Ai dreptate!
Nu ne apreciază munca.
- Nu. - N-avem ce face.
Dacă te plângi, aduc pe altu' în locu' tău!
Dacă ne-am plânge cu toţii? O să ne înlocuiască pe toţi?
- S-ar putea. - Pe bune?
Pe fiecare negru din nordul oraşului?
Dacă zicem cu toţii că nu mai înghiţim nimic?
Că nu mai lucrăm pe banii ăştia? Ce o să se facă?
Pauza s-a terminat! Aţi auzit? La muncă!
- Încă n-am mâncat. - Ce ai în poală?
Parcă a ieşit dintr-un dos de catâr!
Ai uitat de mesele gratuite, "dle preşedinte"?
- Ce mâncare? - Plângi în timpul tău liber!
Eşti concediat! Ai auzit: dispari de aici!
Afară! Ce, ai ceară în urechi?
Ţi-am zis că eşti concediat!
Cară-te până nu chem poliţia!
Vrem o mărire de salariu. Toţi!
Şi un prânz pe care l-ai mânca şi tu.
Treci la muncă, Otis!
Ai de pregătit comenzi, nu-i aşa? Atunci fă-o!
Lewis, ai de curăţat peştele din 12 lăzi!
- Franklin, spală vasele! - Da, domnule.
Nu fiţi proşti, domnilor! Aveţi fix cinci secunde...
Tâmpit ignorant!
- Ne-am săturat de mâncarea asta! - Vrem mărire de salariu!
- Pupă-ne în dos! - Afară! Acum!
- Mulţumesc pentru ospitalitate! - Uşa mea ţi-e mereu deschisă.
- Deci te întorci în America. - Cu mâna goală.
- Vei ateriza în picioare. - Nu-s prea convins.
- Mi s-a zis că sunteţi optimişti. - Nu şi irlandezii.
Te rog!
Bill, vezi ca dl Thompson să ajungă în port cu bine.
Sigur, John.
Acum o să ne înţelegem noi.
1.000 de mitraliere pentru 10.000 de lăzi cu whisky.
Croşeu de stânga!
Dempsey îl loveşte în nas pe Carpentier!
Carpentier dă înapoi. Îi curge sânge din nas.
Dempsey atacă. Carpentier blochează o lovitură cu dreapta.
Dempsey dă un croşeu de stânga la corp.
Dempsey declanşează o ploaie de pumni furioşi.
Carpentier dă cu stânga, cu dreapta şi iar cu dreapta.
Dempsey îl loveşte cu stânga în încheietură.
Acum sunt la egalitate. Dempsey îi blochează loviturile.
Dempsey se apără de un croşeu de dreapta. Carpentier dă cu stânga.
Îl nimereşte cu dreapta pe Dempsey în maxilar.
Campionul pare ameţit, o clipă.
Îşi revine acum, împroşcând podeaua cu sudoare
în această zi istorică de 2 iulie.
Carpentier dă un upercut cu stânga, dar nimereşte doar aerul.
Dempsey răspunde cu dreapta. Se încleştează.
Se termină runda a doua.
E plin de celebrităţi şi de titani ai industriei:
Tom Mix, Henry Ford, George M. Cohan,
Jolson, Rockefeller, Astor, Gould şi Vanderbilt,
au plătit bilet că să vadă meciul secolului!
E oficial! E primul meci de box
cu încasări de peste un milion de dolari din bilete!
Cei doi uriaşi nu au dezamăgit.
Cred că în prima rundă campionul a dominat.
În runda a doua, Carpentier şi-a revenit,
cu un croşeu de dreapta care l-a ameţit de Dempsey.
Începe runda a treia! Dempsey loveşte.
Carpentier răspunde cu o combinaţie stânga-dreapta, fără finalizare.
Dreapta lui Dempsey îl proiectează pe Carpentier la colţ.
Urmează o stângă puternică. Carpentier răspunde cu greu.
Dansează unul în jurul celuilalt, pândind un knockout!
Carpentier îl grăbeşte pe Dempsey cu o lovitură la cap.
Dempsey răspunde cu dreapta şi cu o ploaie de pumni.
Carpentier se apără. Mulţimea îl aclamă pe Dempsey.
Carpentier dă înapoi şi loveşte prea scurt.
Dempsey îl presează, îl aleargă în jurul ringului.
Dempsey dă cu stânga, apoi cu dreapta.
Francezul îi dă două lovituri la corp.
Carpentier îl atinge, dar campionul nu e afectat.
Dempsey vine spre el ca un marfar, în noapte!
L-a încolţit! Croşeu de dreapta, de stânga!
Carpentier îl prinde pe Dempsey.
Campionul profită de ocazie şi dă câţiva pumni scurţi...
- L-a prins! - ...în burtă.
Arbitrul Harry Ertle îi desparte.
- Carpentier loveşte cu dreapta. - Cine câştigă?
- Ce rundă e? - E egalitate. A treia.
Din nou. Şi-ncă unul!
Dempsey termină cu stânga. Patru pumni la rând!
Carpentier dă înapoi. Mai primeşte un croşeu de stânga!
Carpentier e în corzi. Dă cu stânga. Din nou!
Dar Dempsey nu e campion degeaba! Îşi revine imediat.
Trei upercuturi cu stânga la capul lui Carpentier.
Apoi lovitură cu stânga şi cu dreapta.
Francezul pare buimăcit de viteza şi puterea lui Dempsey.
Dempsey, care a fugit de recrutare, huiduit la începutul meciului,
a dominat în runda finală. Gongul a încheiat măcelul...
Dempsey îl masacra pe francez!
Iartă-mă pentru ce ţi-am făcut.
Se aude gongul. Dempsey îl urmăreşte pe Carpentier.
- Nu vreţi să ascultaţi meciul? - E mai interesat publicul.
- Aţi venit singure? - Ne-am şi îmbrăcat singurele.
N-ar trebui să le daţi bileţele străinilor.
- Nu eşti un străin. - Ne cunoaştem?
Nu chiar, dar toţi ştiu cine e noul rege.
Te-am văzut la Babette's.
Eu o să fiu prima!
Altul îl nimereşte pe Dempsey în obraz!
Campionul e ameţit, cu capul pe umărul lui Carpentier.
Eşti cam beată.
Bravo!
Ce s-a întâmplat?
E cu mine! Nu-i aşa?
Ce naiba? Măcar avem ce povesti când vom fi bătrâne!
...Încă unul şi încă unul! Mulţimea e în picioare!
Dempsey se împleticeşte. Carpentier se retrage.
Dempsey vine spre el. Francezul dă cu stânga.
Nu-l va opri pe campion.
Se aruncă înainte, dând pumni la întâmplare.
Carpentier se fereşte, încercând să blocheze ploaia de pumni.
Dempsey dă navală asupra francezului,
dând lovituri furioase la cap şi la trup.
Dempsey conduce acum meciul, acoperind toate colţurile.
Îi dă o lecţie brutală de box galului înfrânt.
Două telegrame.
De când îl cunoşti pe McGarrigle?
Aveam 17 ani şi voiam să lupt.
M-am oferit voluntar şi el m-a refuzat.
De două ori.
- Ţi-au spus? - Despre armistiţiu?
Despre ce urma să se întâmple.
N-aveam ce să fac.
Tu ţi-ai făcut afacerea. De asta am venit aici.
Oricum... nu mai trăiesc aici.
Owen, nu-mi plac secretele.
"Lasă-l pe Dempsey. Procesul va fi pe 23 august."
"Să înceapă bătălia adevărată!"
- Cealaltă de la cine e? - De la dna Schroeder.
"Vino acasă..."
"Emily are poliomielită."
Toată lumea la bord!
Campionul îi dă lui Carpentier un croşeu de stânga la faţă!
Francezul ripostează cu dreapta, dar ratează.
Dreapta lui Dempsey îl atinge. Şi din nou!
Din nou! Din nou! Mulţimea aclamă în picioare!
Dempsey înaintează. Carpentier se retrage.
Dempsey continuă să vină! Francezul loveşte cu stânga.
Nu-l va opri pe campion!
Înaintează, dând o ploaie de pumni!
Carpentier se fereşte de furtuna de pumni.
Dempsey îl loveşte cu furie pe francez la cap şi la corp.
Mulţimea e în picioare. Carpentier are probleme.
Se agaţă de umărul lui Dempsey. Arbitrul îi desparte.
Acum Carpentier dă puternic cu stânga!
Încă o dată! Acum cu dreapta! Campionul nu e ameţit.
Îl loveşte năprasnic la faţă, cu stânga.
Carpentier e la podea! Francezul a căzut!
E numărat! Doi, trei, patru...
...cinci, şase, şapte, opt...
Carpentier se ridică! Merge către Dempsey!
Campionul îl grăbeşte. Apără dreapta lui Carpentier.
Apoi campionul îl pedepseşte cu un croşeu de dreapta la piept
şi cu un upercut de stânga în falcă.
Carpentier cade din nou! Este iarăşi la podea!
Trei, patru, cinci. Carpentier e pe spate.
Încearcă să se ridice. Numărătoarea continuă.
Şapte, opt, nouă, zece. S-a terminat!
Carpentier e eliminat în a patra rundă!
Jack Dempsey l-a făcut knockout pe Georges Carpentier
şi rămâne campion mondial la categoria grea!
Subtitrare de Shadow şi Felixuca Titrări.ro şi Nifty Team