Te-am prins, bestie.
Nu te-aş fi trezit dacă nu era cu adevărat o urgenţă.
E bine.
Am avut un vis sălbatic.
Erica era îmbrăcată ca şi prinţesa Leia şi făceam lucrul ăla cu sabia mea laser...
Aaa!
Imaginile de la camera de securitate, te rog?
Bine... vin acum.
Băgăcios mic.
Mi-ai luat cuvintele din gură.
Merge în camera lui Will.
Deci nu am fost eu prima sa vizită din seara asta.
Derulează înainte.
Dormitorul tău.
O, nu.
Au, omule. A făcut aia...?
Putem verifica Într-un singur fel.
Da, nu ar fi trebuit să mă trezească?
Nu neapărat.
Aparatul administrează un anestezic local
înainte de a înţepa pielea.
Al naibii sugător de creiere...
O, dragă.
Sanctuarul Sezonul 4 Episodul 9
Traducerea şi adaptarea: claus68/SubTeam Pentru www.subs.ro
Transcript: elderman /www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro
Din nou?
Cred că glumeşti.
Îmi doresc să o fi făcut.
- Dar deja mi-a supt creierul o dată. - Atunci a fost întrerupt, dacă îţi aminteşti.
Invizibilii ninja albinoşi. Cum aş putea uita?
Îmi pare rău, nu am a fost dormit bine.
Cum se face că tu ai scăpat?
Cred că sunt norocos.
Bănuiesc că dacă nu l-aş fi prins, ar fi continuat să circule pe aici.
În afară de faptul că m-a înfiorat, nu mă simt cu nimic diferit.
Da, nici eu.
Îmi amintesc încă numele. Încă urăsc anşoa.
Aparatul nu este destinat ştergerii creierului,
pur şi simplu descarcă conştiinţa voastră
într-o memorie.
probabil nici nu am fi ştiut ca acest lucru s-a întâmplat.
Da, cum credeţi că a scăpat?
Bună întrebare.
Cutia în care era ţinut său nu pare să fi fost forţată.
Nu, sistemul electronic de închidere funcţionează perfect.
Poate că i-am dat drumul noi.
Da ...
Singurul lucru la care mă pot gândi este că a fost eliberat de către calculator.
De ce ar face asta?
Nu ştiu.
O. Mă ocup acum.
De ce este atât de greu?
Îţi aminteşti că cu câteva zile în urmă, că s-au oprit aspersoarele gazonului?
Ieri, uşa de securitate din hol tot urca şi cobora...
Da, a fost o scăpare a programului de întreţinere.
Se mai întâmplă uneori.
Asta e poarta din faţă.
Ce?
E 2:30 dimineaţa. Cine o fi?
Sunt un pic ocupat aici.
Este unul dintre codurile vechi a lui Magnus.
Merg eu.
O, acum chiar mă supăr!
Crezi că există o legătură
între toate aceste scăpări şi robotul păianjen?
Asta e ceea ce încerc să aflu, dar de fiecare dată când încerc să urmăresc anomalia...
Serios?
Ce este asta?
- Un sector ascuns? - Unul pe care nu l-ai creat tu?
Aş mai fi atât de surprins dacă l-aş fi creat eu?
Şi mai sunt şi aceste gigantice firewall-uri.
Parcă...
Spune.
Cine are capacitatea de a ascunde un sector întreg
într-un sistem pe care eu l-am construit?
Tesla, nu este...
Unde este?
În laboratorul de cercetare.
Mulţumesc.
Henrich!
Ce naiba crezi că faci?
O, tu!
Acum îmi dau seama.
Dumnezeule.
Şi nebunii conduc azilul?
Nikola?
- El a făcut-o. - Ce?
- El a făcut-o. - Aspersoarele?
- Sectorul ascuns. - Cum l-ai găsit?
- Ce ascunzi? - Vreţi să nu mai vorbiţi codificat?
De problemele ce le-au avut în ultima perioadă calculatoarele.
Nu sunt probleme. Sunt scăpări.
Nikola, ce ai făcut?
- De ce da-ţi vina întotdeauna pe mine? - Vrei să enumăr?
- Ne-a spart sistemul. - Ai făcut-o?
Ar trebui să fi fost bine. Ar fi fost bine dacă
Enrico, lupul minune, nu şi-ar fi băgat nasul.
Ce este de data asta?
- Mustră-mă dacă trebuie... - Trebuie.
Singurul motiv pentru care ne confruntăm cu această situaţie nefericită
este fiindcă am încercat să-ţi salvezi viaţa.
Ar fi bine să fie adevărat.
Îţi aminteşti de prima incursiune în Pământ de Jos,
atunci când semnalul tău de urmărire a dispărut.
Continuă.
Ei bine, temându-mă de mai rău, bineînţeles că am trecut la acţiune,
dar singura modalitate prin care am putut obţine coordonatele bune
pentru a-l trimite pe Druitt jos, a fost să leg acel păianjen cititor de creiere
la calculator.
Da, dar asta a fost cu luni în urmă, şi l-ai desfăcut de la calculator.
Cred că a lăsat în urmă un mic ou de Paşte.
Un virus?
Nu, nu, nu, nimic de genul ăsta.
Bine.
Un nanit organic conştient.
Ce?
Nu este de bine. Nu este de bine.
Şi nu ţi-a trecut prin minte să spui cuiva?
Ei bine, toţi eraţi atât de ocupaţi, şi l-am pus în carantină.
Într-un sector ascuns.
Spatele unui veritabil Fort Knox de firewall-uri.
- Dar a ieşit. - Da, pentru că micuţul...
- Ă... - A.
De fapt cred că vina este a mea.
Helen?
L-am pus pe Henry să mute unele dintre cela mai sensibile date
într-un loc securizat.
Să ascundem sistemul nostru de ochii curioşi ai SCIU.
- Fără supărare. - Fi liniştit, Scooter, mulţumesc.
Henry m-a avertizat
că în timpul mutării, ar putea fi câteva nanosecunde
în care firewall-urile noastre defensive ar fi vulnerabile.
- Da, te-am avertizat. - Dar ai făcut-o oricum.
Având în vedere cursul recentelor evenimente,
am simţit că este un risc calculat are merita asumat.
O, Helen ...
Cum ai putut fi aşa de iresponsabilă?
Nu am ştiut că ai lăsat în urmă o capcană Praxiană,
nu-i aşa?
Deci, incompetenţa ta acum este vina mea?
Ideea este cum rezolvăm problema?
Noi nu putem.
Este o tehnologie conştientă Praxiană.
Este biţi şi bytes şi creierul, toate într-un corp.
Şi judecând după aceste date, evoluează.
- Evoluează? - Colectează biţi şi piese de pretutindeni.
De aceea a eliberat robotul păianjen, pentru a învăţa de la noi.
Bine, care este cel mai rău scenariu?
Pătrunde peste tot, datele sunt compromise,
pierdem complet controlul asupra funcţiilor critice ale Sanctuarului.
Nu-mi place când o spui aşa.
Trebuie să fie o cale să-l oprim.
Cred că trebuie să vă explic din nou.
Este Praxian, bine?
Nu este ca şi când ai face ceva cu câteva simple apăsări de taste.
- La dracu, nici măcar nu-i vorbim limba. - Nu-ţi uita vorba, Henrz.
Tocmai ai spus ceva ce ne-ar putea fi util.
Mulţumesc.
Nikola?
O, da.
Doar nu te gândeşti să mergi unde cred eu ca vrei să mergi!
Trebuie să-i învăţăm limba.
- Tu vorbeşti serios? - Despre ce vorbesc?
Nu ştiu.
Îţi dai seama că este fără precedent.
- Asta nu te-a oprit niciodată înainte. - Potenţial periculos.
Pisică fricoasă.
Mă faceţi foarte nervos şi nici măcar nu ştiu despre ce vorbiţi.
Foarte bine, atunci.
- Mergi? - Nu aş lipsi pentru nimic în lume.
Vreţi să împărtăşiţi şi cu restul clasei, vă rog?
Mergem.
În?
În...?
Unde?
Acolo.
Nu veţi simţi nici o durere, dar aţi putea simţi o uşoară furnicătură.
Conştiinţa noastră primitivă
fiind transformată de la energie electrică organică
într-un flux binar.
- Cum a spus el. - Este o nebunie.
Cum a spus el.
Şi aşa pierdem controlul sistemelor noastre.
Ce se întâmplă dacă acest lucru
decide să elibereze toţi anormalii de jos?
De ce voi doi?
Pentru că eu cunosc nanitul, ea ştie sistemul
şi aici avem nevoie de juniori pentru a păzi casa.
Nu este altă cale. Sunt prea multe în joc.
In plus, trebuie să admiţi, într-un fel este minunat.
Eu simt altceva.
Am văzut "Tron".
Această invenţie Frankensteină v-ar putea topi creierele.
- Dar tu nu se vei lăsa să se întâmple asta. - Deci fără nici o presiune, atunci.
Nu mai mult decât de obicei.
Bine, doamnelor şi domnilor,
să înceapă jocul.
Vom monitoriza semnele voastre vitale.
La primul semn de pericol, vă scoatem afară.
Oricând sunteţi gata.
Unde au dispărut?
Sau unde suntem noi?
Nu s-ar fi ne-a fi lăsat singuri.
Şi nu a trecut nici măcar o secundă. Tocmai am fost sub.
- Crezi că suntem "aici"? - Greu de spus.
- Cum te simţi? - Nu foarte binar.
De fapt, mă simt dezamăgite de normal.
Ce-ai aşteptat?
Nu ştiu, ceva mai rece, cum ar fi Matrix,
sau Viena primăvara.
Îţi aminteşti?
Nu ştim cum arată interiorul unui loc digital,
dar noi sunt familiarizaţi cu acest mediu.
Corect, astfel încât computerul, cu ajutorul conştiinţei noastre,
a creat această lume.
Da, dar nu complet,
sau bine.
Am înlocuit aceste candelabre acum 50 de ani
Poate că încă nu suntem complet descărcaţi.
Astfel, computerul completează lacunele
folosind biţi din baza de date proprie.
Dup cum a spus Wolfie, încă învăţă.
Uau.
Am avut un vis ca ăsta.
Este îndeajuns de Matrix pentru tine?
Ce a fost asta?
Păi...
S-ar putea să nu fi fost nimic.
Un impuls electronic, o amintire.
O dorinţă?
Putem rămâne la sarcina stabilită?
Absolut.
Trebuie să localizăm Generatorul de Naniţi Praxian şi să-l punem în carantină.
De unde sugerezi să începem?
Ei bine, dacă ăsta este Sanctuarul,
atunci matrice de computere ar fi în laborator lui Henry.
Are sens.
Uau!
Fascinant.
Ce s-ar fi întâmplat?
Moarte virtuală?
Deci, dacă un vampir nemuritor
moare într-o lume virtuală ...
Ar scoate ceva sunet?
Au.
Iată-l din nou.
Stai o secundă, nu a fost biroul tău aici cu o clipă în urmă?
A fost.
Şi acum se pare că suntem cu un nivel mai jos.
Dacă ar fi fost un film, acum publicul ar striga,
"Nu deschideţi uşa."
Aici ar trebui să fie biroul lui Will.
Dar nu este.
O, Doamne!
Aceste draperii au avut întotdeauna nuanţa asta hidoasă?
Nikola ...
Vine cineva.
Bine aţi venit în casa mea.
Adam?
Nu-mi vine să cred.
Adam?
Helen, frumoasă ca întotdeauna.
Şi... Nikola.
Salut.
Ce este...
el?
Nu ştiu încă.
Îi facem jocul?
Bine.
Cred că vă cunosc pe amândoi.
Bineînţeles că da, Adam.
Şi aţi venit în vizită. Nu este minunat?
Este minunat, nu-i aşa?
Pot să-ţi ofer ceva?
Sherry? Ceai?
De fapt, suntem aici doar pentru puţin timp.
Trebuie să facem ceva foarte important.
Spune-mi, nu ai cumva
un nanit Praxian în buzunar?
Praxian... Praxis.
Ştiu cuvântul.
Vezi tu, aceşti naniţi perturbă
computerele Sanctuarului.
Deranjează, nu?
Nu putem permite asta.
Ce pot face pentru a ajuta?
Ei bine,
trebuie să localizăm Generatorul de Naniţi şi să-l închidem.
Cat de greu poate fi?
Bine, recunosc, a fost mişto.
Foarte mişto.
Ce este asta?
Asta este Praxis.
Nu este ceea ce aţi cerut?
Nu am îndeplinit cerinţele tale?
Ba da, Adam, ai făcut-o foarte bine.
Ă ... ştii, de fapt,
s-ar putea să accept oferta ta de o ceaşcă de ceai.
Pentru dumneavoastră, domnule?
Ă... ce naiba?
Vreau un pahar de Lafite din '92.
1992 sau 1892?
Îmi place aici.
'92 atunci. Mă întorc imediat înapoi.
Ce naiba a fost asta?
Adam, într-un fel.
Ne ştie numele, dar nu şi istoria noastră.
Probabil este cel mai bine, nu crezi?
Probabil că atunci când ai descărcat coordonatele din creierul lui Adam...
Pentru a veni eroic să te salvez.
Ceva fragmente electronice a conştiinţei sale au rămas...
Şi acum se manifestă ca omul însuşi.
Dar de fapt e vorba doar de informaţii digitale.
Care acum se cred om.
Vrei să dai un tur din nou?
Bine,
hai să vedem cât de mult din alfabetul Praxian
ne putem aminti.
Doamne...
Când Praxis a fost distrus,
m-am gândit toate astea au dispărut,
dar este uimitor.
E ca şi cum biblioteca din Alexandria ar fi găsită.
Deci, nu am dat peste cap computerele.
- Am salvat o civilizaţie. - Nu-ţi forţa norocul.
Tot mai trebuie să găsim Generatorul de Naniţi.
Ritmul inimii este un pic mărit.
Şi al tău ar fi dacă un robot păianjen
ţi-ar fi supt cortexul cerebral.
Crezi că indiferent acel ceva cu care se confruntă ei acolo
poate afecta organismele lor de aici?
Nu ştiu.
Nu este nici un manual pentru proşti de realitate virtuală Praxiană, încă.
În nici un caz!
- Ce? Ce este aceasta? - Este Generatorul de Naniţi.
De fiecare dată când am pus un nou firewall, a trecut prin el.
Deja a cooptat câteva sisteme secundare,
oprindu-le.
Poţi să-l păcăleşti?
Cu cât arunc mai multe în el,
cu atât învaţă mai mult cum să se apere.
Asta nu e de bine.
Will, dacă acest lucru iese din sistemul nostru,
iese în lumea reală?
Ar putea merge oriunde.
Pretutindeni.
Despre ce vorbim, Skynet?
A, film de referinţă, unul bun.
Să sperăm că reuşesc.
Simt ...
de parcă lipseşte ceva.
Eşti sigur că nu e el?
Pozitiv.
- I-aş recunoaşte semnătura digitală. - Caută în continuare.
Ceva ce am ştiut odată...
Dar nu-mi prea amintesc.
Şi asta mă face trist.
Sunt sigură că nu este ceva important, Adam. Nu-ţi face griji.
Pare că ştii mai multe despre mine decât ştiu eu.
Acolo.
Cred...
Da.
Cine sunt eu?
Eşti Adam,
o interfaţă pentru acest sistem.
Interfaţă. Suntem prieteni?
Da, Adam, suntem prieteni.
Dacă aş putea să-l ecranez...
Presupui că manipularea acestei imagini virtuale,
va avea un impact
în contrapartida lumii electronice.
Energia este energie.
Fiecare acţiune are o reacţie opusă şi egală.
Ashley.
Poftim?
Ashley...
Te face tristă.
Cum de ştii de Ashley?
O, sunt multe poveşti aici.
Nu le-am citit încă pe toate.
Şi poveştile tale sunt aici.
Şi am terminat.
Bine, cutia Pandorei este închisă.
Henry o poate scoate în condiţii de siguranţă de aici.
Ei bine, Adam, cred că este vremea să ne spunem la revedere.
Dar tocmai am început să ne cunoaştem reciproc.
Mulţumesc pentru ajutor.
Du-ne înapoi de unde am venit.
A fost distractiv, să am companie.
Prieteni.
La revedere, Adam.
Îmi va fi dor de tine.
Pe mâine.
Hei, Doc, te-ai întors.
Şi eu.
Nu mulţumită lui Adam Worth.
Worth?
Cel mai bun sistem de operare majordom de această parte a OS 12.
Mai mult o nefericită interfaţă, serios,
dar am fost capabili de a pune Generatorul de Naniţi în carantină.
- Cel puţin în lumea virtuală. - Da, a mers perfect.
Deja l-am agăţat pe micuţ.
Este prins pe o unitate ISO deloc conectată la sistemul nostru.
Deci suntem curaţi.
Ca un fluier.
Sistemele revin on-line.
Will şi Biggie fac o verificare.
Acum că te-ai întors, mă duc să îi ajut.
- Sau poate vrei să ni-i te alături? - Nu cred.
Să ai conştiinţa "plecată" este este destul de epuizant.
Nikola are dreptate.
Mulţumesc pentru tot, Henry.
Mă duc înapoi în pat.
Te conduc.
Cunosc drumul. Noapte bună.
Vise plăcute.
Deci ai rămas pe dinafară.
Scuză-mă?
Adam?
Salut, Helen.
Am crezut că ai vrea să-mi citeşti o poveste.
Cum ai ajuns aici?
De fapt, nici nu ai plecat.
Şi nici eu.
Dacă mă gândesc mai bine, poate îţi citesc eu o poveste.
A fost odată ca niciodată, o fetiţă pe nume Helen
cu un zâmbet fericit
şi ea avea un frumos şi lung păr.
Într-o zi,
Helen a descoperit sursa de sânge.
Adam, nu.
Nu, aşteaptă, încă nu am ajuns la partea cea mai bună.
Pun pariu că nu ghiceşti ce a făcut cu sânge sursă în continuare.
Helen, încă suntem...
Prinşi în miezul virtual.
- Dar văd că ştii asta deja. - Îmi pare rău.
Mă distram atât de bine, încât nu te-am putut lăsa să pleci.
Adam, ce ai făcut?
Sunt atât de singur.
I-aţi un căţeluş.
Nu, dar e mai bine când eşti aici.
Îţi dai seama ce înseamnă asta?
Nu am pus în carantină Generatorul de Naniţi.
A fost un truc, la fel ca şi Henry.
Am vrut ca să rămâi.
Deci, nimic din ce-am făcut până acum
nu a fost real.
Începe să mă doară capul virtual.
A fost doar o iluzie în altă iluzie.
Bine.
- Trebuie să oprim asta acum. - De ce aţi vrea să plecaţi?
- Unde aţi merge? - Înapoi de unde am venit.
- Ce ai vrut să spui prin "iluzie"? - Exact ceea ce înseamnă.
Doar o iluzie.
Acum te joci.
Şi nu cred că-mi place.
Adam, ascultă-mă.
- Eu şi Nikola trebuie să...... - Vreţi să plecaţi.
Dacă ne ajuţi...
Nu, Helen.
Tu o să mă ajuţi.
Cum?
Când spui că ai de gând să pleci de aici...
Unde ai de gând să mergi?
Într-un loc real?
Da.
- Duceţi-mă acolo. - E destul de complicat.
Vreau să învăţ.
Am poveştile tale.
De sute de ani.
Eu nu am împlinit încă nici un an.
Dar am avut o dată.
De ce nu pot îmi amintesc?
Ajută-mă să-mi amintesc.
Adam, nu trebuie să faci asta.
Eşti aici şi eşti reală.
Sunt aici, dar nu sunt real.
Nu pare a fi corect.
Uite, nu tot ce zboară este real,
bine?
Ce e real pentru tine, Helen?
- Ashley, te rog... - Mamă...
Ashley.
Este doar o iluzie, Helen. Cum poate ea să fie reală?
Ai ucis-o.
Nenorocitule.
De ce plângi acum,
dacă nu este real?
Vreau să învăţ.
Poveştile tale...
O.
Sunt pline de moarte, distrugere.
Adam ...
Aşa nu faci nimic.
Nu e adevărat.
Doare, nu-i aşa?
Asta este realitatea mea şi ceea ce se întâmplă aici, doare aici.
Nu poţi pleca,
nu te poţi ascunde.
Ascunde.
Jekyll...
Hyde...
Londra.
O, dragă.
- Am fost în Londra? - Da, Adam.
- Am fost prieteni mult timp. - Prieteni?
Nu, nu, nu, nu aşa este povestea.
Tu m-ai omorât.
Da, îmi amintesc povestea acum.
M-ai omorât de două ori. De trei ori.
Mi-ai ucis fiica şi apoi m-ai omorât!
Din nou!
Adam!
- Sfinte Sisoe, ce se întâmplă acolo? - Sistemul a înnebunit.
Semnele vitale ale lui Magnus sunt în scădere.
Nu-i pot extrage...
Nu pot! A preluat controlul.
Will!
Ştiam că este o idee proastă!
Presiunea sângelui ei scăzut mult.
Lumea mea, regulile mele, amice.
Asta ar trebui să fie interesant.
- Ce faci? - Este adrenalina.
Trebuie să-i ridic presiunea arterială.
Ce dracu ai?
Adrenalină, bănuiesc.
Fiziologiile noastre din lumea reală cred că arata ce se întâmpla aici.
Neuro chimie virtuală? Ei bine, ura.
Mulţumesc.
Uite, dacă Will şi Henry ştiu că suntem în necaz, de ce nu ne scot?
Poate că nu pot.
Când eram în Oxford, atunci când am avut ocazia,
ar fi trebuit să îi frâng gâtul ticălosului ăla.
- Da, poate vom ajunge şi la asta. - Spui asta doar ca să mă înveseleşti.
Uite, Nikola, nu eu te-am băgat în asta, te-ai oferit voluntar.
Nu mă înţelege greşit, am fost mai mult decât încântat
să i-au parte la acest experiment,
acest dans holografic,
unde redefinim limitele ştiinţei
şi a imaginaţiei umane.
Îmi este necaz că nu vom putea ieşi de aici
ca să pot să-mi primesc premiul Nobel..
Nu fi aşa de sigur.
Un lucru mi-a devenit clar acum,
chiar dacă Adam poate accesa conştiinţele noastre,
nu este totuşi atotputernic.
Nu încă, dar îl cunoaştem...
Personal, iar acum şi digital şi este evident
că mărul putred nu a căzut prea departe de copac.
- Este biblioteca. - Nu te cred.
Nikola, ce e cu atitudinea asta?
Bine,
târâtura aia mică a născocit o problemă
de capul lui.
Cu cât naniţii se răspândesc,
Cu atât Adam are un mai mare control asupra mediului,
şi asupra noastră.
- Ce faci? - Am o idee.
Am încercat deja asta şi nu a mers.
- E o iluzie. - Exact.
Dar asta a fost când am utilizat interfaţa pe care Adam a creat-o.
Aşa că trebuie să găsim o cale să o ocolim.
- Acum te-am înţeles. - Şi să ajungem la sistemul central.
Exact.
Cred că e timpul să aruncăm o privire în spatele cortinei.
Laboratorul lui Henry.
- Bravo. - Are sens.
Este locul unde sistemul se află şi în lumea reală.
Ok, deci, cu ce începem?
Dacă nu putem avea controlul asupra acestui mediu,
poate îl putem închide.
Am crezut că căutăm Generatorul de Naniţi.
Suntem în criza de timp. Adam s-ar putea trezi în orice moment.
Bine, când spui "Închide", nu înseamnă că...
O, ba da, asta vreau.
Doriţi să forţezi o repornire din interior?
Îi poate da lui Henry înapoi avantajul.
Da, dar Helen, noi suntem în interior.
Ştiu asta.
Şi singurele conştiinţe pe care le avem sunt ţinute în memoria
sistemului pe care vrei să-l opreşti.
- Nu am spus că va fi fără riscuri. - S-ar putea să ne "prăjim" complet.
Şi cu cât stăm şi ne certăm mai mult...
Vrei să te trezeşti în comă?
A, aici eraţi! Şi acum următorul meu truc...
Ce naiba s-a întâmplat?
Au liniile drepte.
Au plecat.
Ce vrei să spui prin "Au plecat"? Că sunt morţi?
Nu, nu sunt morţi-morţi.
Dar cum sunt?
Sunt în moarte cerebrală. Ca şi în Praxis.
Organele lor sunt încă funcţionale, dar minţile lor sunt...
Prinse într-un computer.
Nu ştiu.
Poţi duplica dispozitivul Praxian care ne-a reînviat?
Nu. Adică vreau să spun că da.
Uau.
Este un poate?
Nu îmi amintesc atât de multe. Am fost un zombi, în moarte cerebrală.
Nu avem o mulţime de chestii de tipul ăsta pe aici, Will.
Ei bine, încearcă măcar.
Mi-e urât când nu eşti aici.
Uite ce am descoperit.
Încep să găsesc atât de multe lucruri
ascunse pe aici.
Lucruri de care nici nu am ştiu că sunt aici.
A început să exploreze camerele web din exterior.
Sunt imagini din casa mea,
doar că nu este cea de aici.
E de acolo.
Acum, acolo eşti tu.
Dumnezeule, uită-te la linii. Suntem în moarte cerebrală.
Creierele noastre există numai în format binar acum.
Ceea ce înseamnă repornirea iese din discuţie.
De acolo sunteţi?
Acolo lucrurile sunt reale?
Începe să să înţeleagă diferenţa
între acest mediu virtual şi lumea reală.
- Crezi că el vrea... - Corpurile noastre.
- Cele reale? - Cred că cel puţin unul dintre ele.
Nu va avea acest corp.
Cum este magnetismul tău aici?
Spune-mi tu.
Serios? Chiar şi acum?
Scuze. Este automat.
Lasă-mă să încerc.
Nikola, suntem în interiorul unui computer.
Electromagnetismul.
Eşti atrăgătoare când eşti genială.
Poţi să faci asta?
Poţi manipula hard diskul din lumea reală?
- Posibil, dar cu ce scop? - Am o idee.
Deci, acest lucru va sincroniza trupurile lor reînviate
cu conştiinţele lor?
Da.
Serios?
- Te poţi concentra doar pe lipit? - Nu te lua de mine.
Scuze. Doar că...
Hei.
Poţi face asta.
Bine, sigur.
Mi-aduc aminte că Fallon spunea ceva
despre inversarea încărcării ionilor a nervului celulele myelinating
pentru ca conştiinţa să se întoarcă în creier.
Ei bine, am înţeles partea cu ionii, dar restul nu prea...
ceva, întâmplă.
Ai putea fi puţin mai specific?
Apare pe calculatorul lui Magnus. Nu primeşti nimic?
Nu, nimic.
Se pare că primeşti o transmisie codată de undeva de pe plan intern,
dar nu o pot vedea.
Uite, aruncă o privire .
Poţi să o încetineşti?
Da, aşteaptă .
Ce...?
Este în Praxiană.
Da.
De unde a apărut?
Ce se întâmplă dacă nici una nu trece?
- Întotdeauna optimist. - Realist.
- Într-o lume virtuală. - Opreşte-te.
Ce faci?
Aici suntem în cutia ta, îţi aminteşti?
Interesant.
Când încearcă mai multe sarcini, apare un vârf în reţeaua electrică.
Şi?
Aşa că am o idee.
Cum faci asta?
Mă întreb dacă...
Semnalul s-a oprit .
E în regulă, cred că am prins destul de el.
După ultima noastră călătorie în Pământul de Jos,
am început un program de traducere Praxiană,
dar după ce Praxis a fost distrus, l-am dat deoparte.
Este destul de complet
pentru a obţine o traducere completă a ceea ce a venit?
Cam da.
Petra...
Bine, şi...
Un mic Scrabble.
Ha, ha. O...
Atâtea canale şi nimic de văzut.
Nikola!
Asta nu-l va reţine mult timp.
Devine prea puternic.
Asta e tot. Acesta este întregul mesaj.
Serios?
Păi... cel puţin sunt încă în viaţă.
Minţile lor sunt, mai degrabă.
Nu pentru mult timp.
Adam Worth...
Incredibil.
Ce vrei să faci?
Singurul lucru pe care pot să-l fac.
Cred că vor să merg în virtual.
A, bun, ai ajuns.
- Magnus. - Nikola are nevoie de ajutorul nostru.
- Dar... - Îţi voi explica pe drum. Haide.
Ce naiba...?
A.
Acum are sens.
Tu trebuie să fii un gremlin Praxian.
- La naiba, spiriduşule. - Cum ai aflat de acest loc?
Mi-am folosit electromagnetismul
pentru a urmări vârful de putere detectat mai devreme
şi după cum am bănuit, m-a condus la Generatorul de Naniţi.
Nu m-ai plăcut niciodată, în lumea reală, nu?
Haide, de ce să nu-mi placi?
Ucigaş maniac,
paranoic,
o înclinaţie pentru argilă.
Un pic cam slab pentru gustul meu,
dar odată ce voi fi în tine,
câteva guinee suplimentare ar trebui să clădească un tânăr ca de piatră, nu?
Adam!
Helen, aici eşti
şi concubinul!
Ăsta este cel mai neaşteptat ospăţ.
Îţi aminteşti.
Îmi reamintesc mult mai multe acum.
Vântul pe faţa mea. Bătăile inimii mele.
Lipicioasa dulceaţă de sirop de melasă de pe limba mea.
Mi-ai ucis fiica.
Opreşte-te, concubinule.
O pedeapsă pentru crimele tale împotriva umanităţii,
Îţi voi cere să alegi.
Poftim?
Haide Helen. Nu eşti proastă.
Trebuie să ştii ca vreau un corp,
un corp nou.
Nu am arătat foarte bine
pe tocuri, aşa că...
Din, oceanul...
Opreşte-te, Adam.
Nu mă obliga să fac asta.
Haide, Helen...
Este ceea ce îţi place, nu-i aşa?
Să te joci de-a Dumnezeu.
Decide cine trăieşte şi cine moare. Dă cu banul, atunci.
Helen,
permite-mi să-ţi reamintesc, mergem înapoi...
Gunoiule de vampir.
O, drăguţ, au de gând să se lupte.
Foarte bine, atunci.
- I-al pe Will. - Ce?!
- Bună fată. - Nu poţi vorbi serios.
Sunt prea multe în joc, Will. Nu pot lăsa ca sentimentele să-mi întunece judecata.
Eşti sigură, Helen?
E mai tânăr, mai puternic...
Scuzaţi-mă.
- Bine, Magnus, gluma s-a terminat. - Sângele lui este nealterat.
- E un tabula rasa. - Magnus!
A, un nou început.
Şi eu văd avantajele.
- Ţi-ai pierdut minţile? - Da.
Aproape de tot.
Îmi pare rău cu adevărat, Will.
Cui îi spui?
Nu ştiu, dispozitivul "reîntorcător din morţi".
Seamănă măcar cu cel din Praxis?
Nu, deloc,
dar sper că este acelaşi motor într-un şasiu diferit.
Speri?
Asta e tot ce am.
Ştii, dacă nu funcţionează...
Da?
Le putem recupera corpurile
şi să le lăsăm minţile.
Da.
Să sperăm că dau ceva şuturi în fundurile virtuale de acolo.
Da...
Ai dreptate, Helen.
Băiatul este în stare proaspătă,
ca şi cum ţi-ai pune o pereche nouă de şosete.
Dumnezeule.
Ei bine...
Până la urmă se pare a fi o mare şi glorioasă zi, nu?
Lumea se va închina înaintea mea.
Durerea, melodrama.
Gelos?
Voi fi în lumea reală cu corpul lui Will
în timp ce voi veţi fi prinşi aici, în acest iad virtual, pentru totdeauna.
Şi între timp,
Naniţii se răspândesc ca un virus la calculatoarele de peste tot.
Dominaţie totală mondială.
Ştii, sunt un pic gelos.
Cei mai bun din ambele lumi, nu?
Şi nu aş fi putut să o fac fără voi doi, copii nebuni.
Deci ne spunem la revedere.
Nu că nu ar fi fost...
distractiv.
Eşti sigur că nu ai nevoie de un asistent?
Vă las pe amândoi eternităţii acum.
Să aveţi o frumoasă viaţă virtuală.
Probleme, Adam?
- Ce-ai făcut vrăjitoareo? - O, da, am uitat să menţionez...
Nu mai controlezi tu.
Elvis a părăsit clădirea, omul meu.
Imposibil.
Eu conduc spectacolul mai departe.
- Cum ai... - Chiar vrei să ştii?
Îmi place când se întâmplă aşa ceva.
Am pus în carantină Generatorul de Naniţi Praxian...
De data aceasta real
şi aşa,
fără alte rămas bunuri...
la revedere, Adam.
Pentru totdeauna.
La naiba cu tine!
Spune ceva.
Magnus?
Buna ziua.
Am făcut-o.
- Ciupeşte-mă. - Bine.
Cum m-am descurcat?
Ai fost un pic încăpăţânat la început, dar pe urmă, ai fost genial.
Mai precis, conştiinţa ta descărcată.
Mulţumesc. Deci, Worth a muşcat momeala?
El credea că corpul tău fizic era conectat şi el.
Când de fapt a fost acest micuţ prieten.
Adam a încercat să scape, a fost prins în capcană,
acum avem controlul.
N-am crezut niciodată că voi plăti ca să-mi fie supt creierul.
Deci, conştiinţa lui Worth are o nouă casă.
În veci vecilor, amin.
- Carantina rezistă? - Ca o piatră.
Minus psihotica interfaţă a lui Adam Worth, sper.
O, da.
Am migrat Generatorul de Naniţi pe o unitate ISO.
Nu va mai putea merge nicăieri, niciodată.
Ceva îmi spune că ai planuri pentru chestia aia.
Ar putea fi singura copie supravieţuitoare
a unei întregi societăţi.
O sămânţă care i-ar putea ajuta pe Kate şi Garris
în încercarea lor de reconstruire a Praxisului.
Vei avea nevoie de cineva care să o ducă acolo jos.
Ai pe cineva în minte?
Păi...
Tu?
Da, de ce nu? Am câteva zile de concediu.
Într-adevăr.
- Ar fi frumos să o revezi pe Kate. - Da.
Mi-e dor de micuţa care fugea în jurul casei.
Consideră-te voluntar.
Mulţumesc.
Sper că e mai bun decât acel amestec scârbos pe care ne-ai pus să-l bem.
- Ce a fost? - Suplimente de proteine.
Pentru a contracara efectele de stază Praxiană.
Teribil. Nu mai contează.
- Bine că suntem acum aici. - Da, suntem.
Mi-am recuperat corpul şi tu cu siguranţă pe al tău.
O, Doamne ...
Deci spune-mi ceva, Sophie.
Acolo, în oraşul nebunului,
când a trebuit să alegi între a-l sacrifica pe Will
sau pe MINE ...
Da...?
Vreau să spun, dacă ar fi trebuit să alegi cu adevărat ...
Dacă alegerea nu ar fi fost măsluită...
Pe cine aş fi ales?
Da.
O, Nikola.
Chiar trebuia să întrebi?
Noroc.
Traducerea şi adaptarea:claus68/SubTeam Pentru www.subs.ro
Transcript: elderman /www.addic7ed.com Comentarii pe www.tvblog.ro