- Katia, ia-ţi haina în clipa asta! - Nu!
- Chloe, nu-i amuzant deloc! - Am venit s-o returnez. Mi-am luat şi eu.
Ce s-a întâmplat?
- Ce-i cu cutia? - A trimis-o Michael din California.
- Dulciuri. - Exact!
Câte au mâncat?
Toată ziua nu fac decât să le duc la orele de balet, de pian,
să le pregătesc micul dejun, prânzul şi o cină sănătoasă.
Şi care-i contribuţia lui Michael?
- Dulciuri! - Ştii ceva?
Mai bine duc astea la Smithsonian, sunt convinsă că băieţii de acolo...
Credeam că slujba de la muzeu e doar o faţadă pentru cea de la CIA.
Nu, chiar e o slujbă adevărată. Se numeşte "acoperire neoficială".
Din când în când, chiar trebuie să muncesc acolo pentru a salva aparenţele.
Lucrezi şi la Smithsonian şi la CIA, în ambele locuri?
Ştiu, e aiurea, nu?
Pa!
Mă scuzaţi, domnişoară. E al dumneavoastră?
- Mulţumesc. - Pentru puţin.
"Ne întâlnim peste o oră la carusel. N-o să-ţi pară rău."
Bună, Annie. Mă bucur să te cunosc în sfârşit.
Mă numesc Kenneth Martin.
Vrei Skittle? Sunt din cutia ta.
Ai avut un motiv anume să-mi furi portofelul? Şi dulciurile?
- Am vrut să văd dacă-ţi atrag atenţia. - De ce?
Consideră-l un test de aptitudini.
Pe care, apropo, l-ai trecut cu brio.
Şi dacă sunam la poliţie?
După ce-ai plecat de la muzeu ai trecut de doi paznici de-acolo,
de doi paznici din parc şi de un jandarm.
- Aş fi ştiut dacă ai fi anunţat poliţia. - Pot să sun şi acum.
Ce vrei?
Ai o slujbă la Smithsonian care-ţi permite să călătoreşti prin toată lumea
fără a trezi suspiciuni. Ştii mai multe limbi străine.
Şi eşti suficient de curajoasă să te întâlneşti în parc cu un necunoscut,
doar fiindcă ţi-a lăsat un bilet în portofel.
Lucrez pentru guvernul britanic. Am vrea să-ţi oferim o slujbă.
- Ce fel de slujbă? - Lucrez la MI6.
Serviciile Secrete Britanice.
Nu-nţeleg. Credeam că avem o înţelegere cu englezii
să nu le recrutăm oamenii fără permisiune.
Oficial, e angajat la "Shining Seas Imports".
O binecunoscută firmă de faţadă pentru MI6.
- Deci e veritabil. - Da şi nu.
Nu se prea potriveşte cu profilul agenţilor MI6.
Provine din clasa muncitoare, a avut câteva ciocniri cu legea în adolescenţă.
- Nici măcar n-a absolvit liceul. - MI6 e un club de modă veche,
format din absolvenţi de Cambridge. Ceva nu se leagă.
- Spune-mi cum te-a abordat, Annie. - A fost isteţ.
Şi-a făcut temele, a ştiut exact pe ce butoane să apese.
- Exact cum aş fi procedat şi eu. - Ce impresie ţi-a lăsat?
- Ca persoană? - Inteligent, capabil...
... interesant.
- Vreau să-i accepţi oferta. - Vrei să devin agent dublu?
- Nici măcar nu ştim dacă e ceva adevărat. - Nu contează.
Avem un posibil agent MI6 care dă târcoale muzeului Smithsonian, vreau să ştiu de ce.
Annie Walker... bine ai venit în serviciul Majestăţii Sale.
COVERT AFFAIRS Sezonul 2 Episodul 15
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Complimente de la MI6.
Consideră că e prima de angajare.
- Încă n-am spus că mă angajez. - Dacă voiai să refuzi,
n-ai mai fi venit aici.
Din toate monumentele frumoase din Washington, l-ai ales
tocmai pe cel care e în renovare?
Zgomotul buldozerelor împiedică pe cineva să ne înregistreze.
Buldozere?
Tata a asfaltat aproape toată autostrada A5.
Am fost trei ani în echipa de muncitori la drumuri până să intru în MI6.
Deci eşti un James Bond al clasei muncitoare?
Unii amici din cartier visau să devină pompieri sau poliţişti.
Eu voiam să devin spion. Să văd lumea.
Să fac ceva pentru coroană.
Nu eram ca ceilalţi copii din cartier. Nici acum nu sunt.
Eşti cam romantic pentru un spion, ştii?
Şi de ce crezi că te-am ales pe tine?
În meseria mea, îţi petreci mult timp încercând să afli ce-i stârneşte pe oameni.
Mi-am dat seama cum eşti de când te-am văzut.
Zău?
Doi ani de zile ai avut acţiuni umanitare.
Ai colindat cu rucsacul în spate prin Egipt, Sri Lanka, Insula Paştelui.
Recunoaşte. Eşti romantică, aşa ca mine.
Cei de la MI6 au un dosar despre mine?
De fapt, am aflat totul din biografia ta de pe site-ul muzeului.
Deci...
Să trecem la subiect.
La muzeul vostru este un restaurator al obiectelor de artă.
Vreau să-mi aduci agenda lui de întâlniri.
- Şi vreau să arunc o privire în atelier. - De ce?
Prima lecţie în lumea spionajului...
informaţiile se bazează pe nevoia de a şti.
Karim Bichri. Un restaurator renumit.
A lucrat în cele mai prestigioase muzee din lume.
În prezent, îşi încheie o acţiune de o lună la Smithsonian.
Bichri n-a fost implicat niciodată în politică şi în niciun fel de cauze.
Annie, vreau să-l ajuţi pe Martin să intre în atelierul lui.
Vrei să ajut un agent străin să dea o spargere la Smithsonian?
Vreau să afli ce caută Martin.
Între timp, le voi face o vizită celor de la MI6.
Unde pleci, englezoaico?
Calitatea de agent dublu presupune şi dublul hârţogăriei de completat.
Şi, ca bonus, n-ai voie să păstrezi nimic din banii pe care ţi-i dă MI6.
Distracţie plăcută!
Puteam să jur, ai lovit-o rău.
Am lovit-o bine, dar a luat-o vântul.
N-ai decât să-ţi repeţi asta în gând. Eşti plin de scuze.
Poftim.
- Ce-am mai făcut, de data asta? - Nu-i vorba de ce-ai făcut.
- Ci de ce n-ai făcut. - Iar tu ai venit să-mi dai un sfat.
Nu. Ani de zile ţi-am tot dat sfaturi.
Mereu le-ai luat ca pe un afront.
Mai ţii minte când ţi-am zis să te înscrii în liga de juniori?
- Nu mai ţin minte. - Bine...
Se pare că nu eşti genul de om care să iasă la prindere.
- Ce-i asta? - Consideră că-i o favoare.
E o operaţiune abandonată numită "Ministry".
Merită s-o scoţi la suprafaţă. Ai putea deveni un erou.
- Ce te face să crezi...? - Am înţeles.
Am fost un tată mizerabil.
Poate crezi că şi acum sunt la fel. Dar ştiu cum e la Langley.
Şi vreau să înţelegi ceva.
La CIA ai puţin timp la dispoziţie să te faci remarcat.
Şi mă tem că timpul tău se scurge.
Încerc să te ajut.
Mă scuzaţi, îl caut pe Karim Bichri.
În locul tău, n-aş intra acolo. Lucrează.
Nu durează decât o clipă.
E înmormântarea ta...
Mă scuzaţi, domnule Bichri.
- Mă numesc... - Mi-ai adus prânzul?
- Poftim? - Prânzul.
- Nu, sunt de la departamentul achiziţii... - Atunci pleacă.
Domnule Bichri, muzeul aşteaptă un sponsor important
şi am vrea să organizăm o vizită în atelierul dumneavoastră.
Mă gândeam să mă uit prin agenda dvs de întâlniri şi...
Ştii ce-i asta?
Una din cele 20 de sculpturi ale "Gânditorului" de Auguste Rodin.
E una din cele mai mari sculpturi ale unuia din cei mari sculptori ai lumii.
Peste două zile se va întoarce la Frankfurt.
Ce crezi că-i mai important, asta sau vizita pe care vrei s-o organizezi?
Domnule Bichri, vă admir creaţia de mulţi ani.
Ceea ce aţi făcut la faţada Domului din Milano,
restaurarea tentaculelor Meduzei lui Bernini au fost miracole.
Domnişoară Walker... chiar crezi că-ţi va merge?
Dacă apelezi la vanitatea mea?
- Mai doreşti ceva? - Prânzul, Karim.
În sfârşit...
...ceva important.
Acum, poţi pleca.
Mulţumesc, Emir.
Să fie clar. Nu mă placi şi nici eu nu te plac.
Asta s-ar putea să fie adevărat. Dar tot nu-nţeleg ce faci aici.
Biroul de proiecte speciale. Operaţiuni solide, fără birocraţie.
Un fel de fond mărunt de investiţii de capital.
N-am reţinut decât cuvântul "mărunt".
Vreau să-ţi vorbesc despre o propunere pe care ai făcut-o.
- Operaţiunea "Ministry". - N-am auzit de aşa ceva.
O echipă din trei oameni care să intre în Bolivia
şi să se infiltreze în comunicaţiile M.A.S.
I-ai propus asta lui Arthur şi el a refuzat.
N-am cunoştinţă despre o astfel de operaţiune.
Vreau să dezgrop "Ministry" şi vreau să o conduci tu.
De ce m-aş băga în războiul dintre tine şi Arthur Campbell?
De cât timp te ocupi de misiuni clandestine, Hadley?
De doi-trei ani? Şi eşti în continuare şef de departament?
Senatul abia aşteaptă informaţii despre Bolivia.
O misiune precum 'Ministry" ar fi nemaipomenită.
Ar fi ceva măreţ pentru toţi cei implicaţi.
- Pentru toţi... - Pentru toţi.
Aici e locul meu preferat.
- Chiar acolo. - Zău?
- Numai locul ăla e bun? - Şi celelalte sunt bune...
Ăsta-i cel bun, chiar aici.
Mi-am primit azi itinerarul de la Peace Corps.
Plec duminică în Eritreea.
De-atâta vreme aştept asta...
Şi acum, când eram pregătită să plec, te-am întâlnit pe tine.
Doi ani nu sunt chiar aşa de lungi.
Poţi să-mi scrii, să mă suni...
Să vii în vizită... sau pe Skype.
Putem vorbi pe Skype.
- Dar... - Va fi bine.
Vom fi bine amândoi.
O să-ţi fie dor de mine?
Nu.
Deloc.
Ţi-l aminteşti pe Polykov?
Aşa-i...
Da, la Moscova.
- Bomba pusă în maşină. - El e.
M-am întâlnit cu el acum câteva săptămâni la Copenhaga.
Apropo, îţi transmite salutări.
Văd că aţi reînceput să discutaţi.
- Ce mai face? - Are o agenţie de voiaj.
A apărut cineva la noi pe radar de câteva zile
şi mă întrebam dacă MI6 ştie ceva despre el.
Îmi mai aduceţi unul?
- Despre cine-i vorba? - Karim Bichri.
Nu-mi spune nimic. Cine e?
Un restaurator de la muzeul Smithsonian,
dar se zvoneşte că s-ar mai ocupa şi cu altceva.
- Vrei să mă interesez? - Ai putea? Ar fi nemaipomenit.
Sunt convinsă că nu-i nimic.
Conform agendei lui Bichri, ţine cursuri toată seara.
Nu-mi trebuie decât câteva minute să arunc o privire.
Ţi-aş fi putut acorda mai multe minute dacă era în orele de program.
Genul de privire pe care vreau s-o arunc e mai furişă.
- Îţi bagi nasul. - Sunt de la MI6, iubito.
- Stai! - Cât pe ce...
Sigur n-ai mai făcut asta până acum?
Norocul începătorului.
- Asta ai învăţat la MI6? - Nu, la Brixton.
Să zicem că eram într-o gaşcă nepotrivită în tinereţe.
Să-mi aminteşti să-mi iau o alarmă antifurt când plec acasă.
N-ar fi nicio diferenţă...
Ce pui la cale?
- Ce-i asta? - Toluen.
- Se foloseşte la explozibili. - Crezi că Bichri construieşte o bombă?
- Trebuie să fie ceva... - Gata, plecăm.
Trebuie să ieşim de aici.
Fir-ar!
Dacă suntem prinşi, îmi pierd serviciul.
Aşa că trebuie să-mi spui despre ce-i vorba.
Încearcă fereastra!
Prea târziu.
Vă rog, nu-i spuneţi şefului meu!
Îmi cer scuze, voiam să discut cu dl. Bichri şi am declanşat ceva din greşeală.
- Eşti singură aici? - Da.
E interzis să umbli în aripa asta a clădirii după orele de program.
N-am văzut niciun semn de interdicţie.
- Doamne! Scuze! - Bine, bine...
- Scuze! - Bine, haide.
- Să mergem. - Îmi cer scuze, eu...
Domnule Bichri, îmi pare extrem de rău. Voiam să discut cu dvs despre vizita aceea.
Eram sigură că vă pot face să vă răzgândiţi.
Cred că am declanşat din greşeală alarma când plecam.
- Nu te cred. - Pardon?
Nu cred nimic din ce spui.
- Ce căutai de fapt în atelierul meu? - Voiam doar să vă vorbesc.
- Emir. - Da, Karim?
Verifică atelierul, te rog. Asigură-te că totul e-n ordine.
Sigur, Karim.
Cred că nu mai e cazul să-ţi spun.
Să nu te mai văd în atelierul meu!
Noapte bună.
Substanţa chimică din atelierul lui Bichri e toluen.
E un component folosit la dinamită, dar şi un solvent pentru vopsea.
- Nu-i nimic suspect în faptul că-l are. - Şi sculptura?
Procesul de transport şi restaurare a fost documentat foarte meticulos.
Nu conţine absolut nimic ascuns.
Deci tot n-avem nimic despre Bichri sau sculptură,
iar acum Martin riscă acoperirea lui Annie.
Persanii au fost avertizaţi despre un finanţator al terorismului dispărut.
- Annie, vreau să te ocupi de asta. - Joan, era mult prea stăpân pe sine.
- Ascunde ceva. - Nu avem nimic concret.
Se transformă într-o vânătoare de fantome.
Nu ştiu dacă urmăriţi presimţirea lui Martin sau a ta,
dar pun capăt operaţiunii.
- Renunţi? - Îmi pare rău, Kenneth.
Nu-mi pot pune în pericol serviciul de la Smithsonian.
Eu lucrez la un muzeu. Nu împărtăşesc interesul tău pentru pericol.
La revedere.
- Ce e asta? - Motivul meu.
Acum un an MI6 a început să audă zvonuri despre un depanator renumit.
Un mercenar plătit de state nemulţumite şi grupări teroriste pentru intermedieri.
- Ce fel de intermedieri? - Alege...
arme, informaţii, spălare de bani.
Au fost numai zvonuri. Nici măcar nu s-a aflat dacă ticălosul e adevărat.
Crezi că e Bichri?
El a fost foarte aproape de multe din evenimentele importante.
Totul e documentat în acest jurnal.
- Şi mai e ceva. - Ce anume?
- Pare cam suspect. - Suspect?
Acum câteva săptămâni MI6 a interceptat o convorbire
a unei reţele teroriste despre ceva numit "cel care gândeşte".
Se vorbea despre scoaterea clandestină a "celui care gândeşte" din Washington.
E ceva cu sculptura "Gânditorul" pe care o restaurează Bichri.
- Am cercetat. N-ai găsit nimic. - Annie.
Semeni cu mine. Ştii când ceva nu e cum trebuie.
Ce-ţi spune instinctul despre Bichri?
Cred că e puţin suspect, dar asta nu-i o crimă, nu?
Dacă ai avea nişte dovezi solide...
Dar nu pot merge pe o presimţire.
Gânditorul e trimis mâine la Frankfurt.
Trebuie să mai intru o dată în biroul lui Bichri.
- Regret... - Te rog.
Nu pot.
Ai trimis o echipă în Bolivia.
- Te aşteptam mai devreme. - Am respins operaţiunea cu un motiv, Jai.
Ai respins această operaţiune pentru că ai ajuns la adăpost.
Ambiţia îţi întunecă judecata.
Ambiţia mi-a dat libertatea de acţiune de a face posibile lucruri pentru agenţie.
Uite ce ai făcut posibil.
Bolivienii l-au arestat pe Hadley şi echipa lui seara trecută.
De aceea am respins operaţiunea "Ministry".
Fă-mi legătura cu biroul ministerului de externe din La Paz.
Cred că sacul de dormit va fi destul de călduros.
Dar dacă ai nevoie de altul, pot să-ţi dau... să-ţi trimit unul.
Ştii că plec în Eritreea, nu? O ţară plină de deşert.
Aşa este. Dar tot vei avea nevoie de sac de dormit
pentru că Asmara e situată la peste 2100 m altitudine
şi se face cumplit de frig noaptea.
Parker... ce este? Ce se întâmplă?
Auggie...
Nu-i nimic. Nu trebuie să o spui.
Eritreea e departe, foarte departe
şi doi ani înseamnă mult timp.
Prea mult ca să încercăm să ne prefacem, nu?
Va trece.
Poate că mă voi întoarce şi amândoi vom fi singuri
şi putem să...
... reluăm de unde am rămas.
Ne înstrăinăm, nu-i aşa?
Da.
Ascultă...
timpul pe care l-am avut împreună...
a fost minunat.
Iar eu n-am regretat nici măcar o clipă din el.
Îmi pare foarte rău, Auggie.
Nu are de ce să-ţi pară rău.
Ce faci aici?
Scuze.
Compania de transport mi-a rătăcit livrarea şi speram să fie asta.
Îmi pare rău.
N-ar trebui să fii aici.
Tot ea a intrat şi în atelier ieri.
A văzut capodopera.
Ştiam eu că nu poţi sta deoparte.
N-avem levier.
N-avem cric.
Au aruncat tot ce puteam folosi ca armă.
Ţine.
Annie, am să-ţi spun ceva.
Te rog să nu te înspăimânţi.
Când începi o relatare cu "nu te înspăimânta", asta se întâmplă.
Nu sunt agent operativ MI6. Conduc supravegherea.
Nu înţeleg.
Sunt un aşa-zis "sedativ". Eu fac munca grea.
Intimidare. Tăierea frânelor.
Plătirea personajelor dubioase pentru ca elita să nu se murdărească.
De ce ar trimite MI6 pe unul ca tine în misiune?
Ăsta-i celălalt lucru.
Nu e o misiune oficială MI6.
Teoretic, sunt în concediu.
Apropo, banii pe care ţi i-am dat
au ieşit din buzunarul meu.
La naiba!
Nu ştiu unde ne duc.
Dar oriunde ar fi, pun pariu că nu e bine pentru noi.
Annie...
îmi pare rău că te-am implicat în toate astea.
Ţine.
Aşa...
Ce faci?
Caut cablul de deblocare al banchetei din spate.
- De obicei e în căptuşeala portbagajului. - De unde ştii?
Am făcut un curs de reparaţii auto la YMCA.
La curs te învaţă cum să evadezi dintr-un portbagaj?
A fost un curs foarte bun.
Am reuşit.
Asta unde-ai învăţat-o? Tot la YMCA?
Nu, am vorbit deja cu adjuncţii ambelor departamente.
Trebuie să vorbesc cu directorul...
Bine. Spune-i că Jai Wilcox trebuie să-i vorbească cât de repede.
Da, Wilcox.
Mulţumesc.
Tatăl tău aşteaptă la telefon. Din nou.
Spune-i că sunt ocupat. Din nou.
- Salut, Jai. - Tim.
Nu am prea mult timp. Sunt cam ocupat.
Voiam să-ţi spun că am auzit despre Hadley.
- Bravo. - Poftim?
Vorbeşte toată lumea. Felicitări.
- Cum adică felicitări? - Operaţiunea de salvare.
Bună treabă.
- Unde mergem? - Ştiu pe cineva care ne poate ajuta.
- Pe cine? - Strict secret, Kenneth.
Nu mi-am dat seama ce enervant este când o spune altcineva.
Dacă nu e o misiune autorizată de MI6, de ce o faci?
Ştii cum îi numesc agenţii pe funcţionarii ca mine?
Ne spun îngrijitori.
Facem toată munca murdară pentru care ei sunt prea buni.
- Şi de ce o faci? - Păi am totuşi şansa să fac parte din MI6.
Fac curăţenie la elefanţi, dar tot fac parte din circ.
Acolo de unde vin eu nimeni nu-ţi dă nimic.
Trebuie să iei singur.
Trei ani am făcut cursuri la seral de arabă şi persană ca să intru la MI6.
Dar tot n-am fost bun.
Pentru ei eram tot prostul din Brixton pe care îl trimit să caute prin gunoaie.
Am vrut să demonstrez că pot fi agent de teren.
Unde mergem?
Nici eu n-am fost complet sinceră cu tine, Kenneth.
- Annie, ce se întâmplă? - Îmi cer scuze.
Lucrul la Smithsonian e doar o acoperire.
De fapt, eu sunt agent operativ.
- La CIA. - Drăcie!
- Pun pariu că tragi mult de fiare. - După cele întâmplate cu Annie şi Martin,
am trimis o echipă de tehnicieni la atelierul lui Bichri.
Au cercetat fiecare centimetru şi n-au găsit nimic.
Dar maşina cu care au evadat Annie şi Martin?
A fost furată acum trei săptămâni.
La ora la care cei doi au fost răpiţi,
Bichri ţinea o prelegere la Universitatea Delaware.
- Are un alibi de nezdruncinat. - Cam aşa ceva.
Cu alte cuvinte, n-avem nimic care dovedeşte că Bichri e vinovat de ceva.
Şi cei care au încercat să ne ucidă? Chiar dacă nu avem nicio dovadă,
ştim că Bichri pune ceva la cale.
- Predau chestiunea celor de la FBI. - Dar ştiu...
Suntem spioni, nu poliţişti.
Misiunea ta era să aduni informaţii de la un agent MI6.
Nu să descifrezi un mister.
Văd că şi în vacanţă faci aceleaşi lucruri ca şi la serviciu.
- Daţi-mi voie să vă explic. - Crede-mă...
vei avea destule şanse să explici când te întorci la Vauxhall Cross.
M-am făcut înţeleasă? Şi dacă vreodată...
Englezii nu sunt prea încântaţi.
Se pare că s-a sfârşit cariera lui Martin în spionaj.
Nu-i nimic, Annie.
Mi-am urmat presimţirea şi n-a ieşit nimic.
- Măcar am încercat. - A fost o presimţire bună.
Ai avut dreptate în privinţa mea. Sunt puţin romantică.
De aceea fac ceea ce fac.
M-ai citit din momentul în care m-ai văzut.
Mă bucur că te-am cunoscut, Annie Walker.
Ai fost un informator bun.
Hai, prietene. Am avut o zi grea şi sunt terminat.
Arată-mi drumul spre ieşire.
Ai vrut să vorbim?
Da. A venit răspunsul la scrisoarea ta de "punere în temă".
- Foarte rapid. - Uneori birocraţia te poate surprinde.
Oricum, s-a aprobat. Te poţi întâlni cu Parker.
E bine de ştiut.
Oricine ar fi, trebuie să fie o proastă.
Nu, nu este.
Asta-i problema.
Mami, pierdem emisiunea.
Cablul nu funcţionează şi fetele pierd desenul animat.
Aşa e mult mai bine.
- Sună-l pe tati, el ştie să repare totul. - Tati nu e aici,
aşa că va trebui să vă mulţumiţi cu mine.
Îmi pare rău. N-am vrut.
Hai să ieşim puţin să luăm o pauză.
Michael se întoarce acasă săptămâna următoare.
- Şi-a scurtat călătoria. - E un lucru bun, nu?
Îţi aminteşti când s-a întors tata din misiune
şi a vrut să ne facă o surpriză, iar tu aveai şase ani?
S-a strecurat în casă fără să spună nimănui.
Tu ai început să ţipi fiindcă ai crezut că intrase un hoţ în casă.
- Îl uitaseşi complet. - Danielle, Michael e acelaşi bărbat.
Nu s-a schimbat nimic.
Îmi pare rău că te-am chemat până aici. Mă prostesc, mai bine pleacă.
- Nu, seara mea e complet liberă. - Serios.
Trebuie să pregătesc fetele de culcare.
Ai mai făcut un copil fără să-mi spui?
- E Wally. - Care Wally?
Prietena imaginară a Katiei.
Danielle, eşti o salvatoare.
M-am gândit că eşti aici.
Când a aflat tatăl meu că vreau să intru la MI6,
mi-a zis: "Kenny băiete, oamenii ca noi nu fac lucruri din astea".
N-a intenţionat să fie crud.
Aşa vedea el lucrurile.
Poate că avea dreptate.
Kenneth... în ce limbă era dialogul terorist interceptat de voi?
În persană. De ce?
Ştii cum se spune capodoperă în limba persană?
- Shahkar. - Exact.
Dar e şi nume. Annie, e genial.
- Haide. - Unde mergem?
Cine-o să ne creadă după tot ce-am făcut?
Ne trebuie dovezi.
Domnule spărgător de lacăte, mă ajuţi puţin?
Sau poţi face aşa.
La ce-i trebuie unui restaurator de artă cerneală ultravioletă?
Nu căutăm o bombă. Ci o persoană.
Emir e coletul pe care îl scoate Bichri din Washington.
Trebuie să sun la Langley.
- Care-i planul, dragă? - Sunăm la Langley.
Ne trimit o echipă specială în cinci minute.
Kenneth!
Nemernicule!
Pe aici. Stai lângă mine.
Ştiu că tu ai fost.
Ştiu că l-ai salvat pe Hadley şi echipa lui.
De ce m-ai lăsa să primesc toate laudele?
Poate că vreau să mă bazez pe puţină bunăvoinţă.
- Nu cred. - Bine.
Atunci spune-mi tu.
- De ce-am făcut-o? - Nu ştiu.
Dar trebuie să ai un motiv ascuns.
Poate vrei să mă ai cu ceva la mână?
Acum eşti lider.
Aici e vorba de realitate. Vieţi adevărate.
Nu se rezumă totul la politică.
Bachri era faţada brigadelor lui Abu Hafs Al Masri.
Numele celui pe care îl scotea clandestin este Shahkar Atwa.
De mai mult de un an e pe lista FBI cu cei mai căutaţi terorişti.
Cred că lucrurile s-au încins pentru el în SU
şi l-a angajat pe Bachri să-l ducă în Anglia.
- Mersi, Auggie. - Bună treabă, Walker.
Cât de rău este?
Haos total.
M-au făcut agent operativ.
Am muncit al naibii de mult să ajung aici.
Am renunţat la atât de multe.
Merită?
Da.
Vei fi un agent operativ foarte bun, Kenneth.
Şi dacă ai vreodată nevoie de un agent dublu, cheamă pe altcineva.
Ca să ştie toată lumea...
când ţi-am furat portofelul...
m-ai lăsat?
Strict secret, Kenneth.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro