Am vrut să-mi servesc ţara.
Ştii cine moare pentru ţară, puştiule? Proştii, ăia mor.
Ştii de ce s-a înrolat? Pentru că n-a făcut faţă la Princeton.
M-am dat peste cap ca să ajungă acolo iar el fuge şi se înrolează?
Acceptaţi-L pe Iisus ca Mântuitor!
E heroină. Poţi s-o tragi pe nas sau să ţi-o injectezi.
Dă-le câteva mostre celor din zonă.
Ce-ai spune să le împărţim asta localnicilor?
- Asta când a venit? - Ieri.
Vreau să primesc imediat corespondenţa din partea dnei Van Alden.
Poliomielită paralitică. Mai mult ca sigur, paralizia o să fie permanentă.
Acum ce facem?
Îi luăm măsurile pentru proteze şi speram c-o să fie mai bine...
- Aştepţi un miracol? - Da.
- Ce-i asta? - O donaţie. Vreau să scap de povară.
Mă apasă pe suflet, părinte.
- De ce m-ai luat de nevastă, Jimmy? - Pentru că te iubesc.
Nu-i adevărat.
Ce ne puteţi spune despre un anume Hans Schroeder?
În dosarul dv. scrie că Nucky a ordonat asasinarea lui Schroeder.
N-am nici cea mai mică îndoială.
Haideţi să-l arestăm.
M-aţi arestat în propria casă?
Nu le fac politeţuri suspecţilor de crimă.
- Trebuie să vindem alcoolul ăsta. - Unde?
Propun să-l împărţim şi fiecare să-l vândă în oraşul lui.
- Ăsta-i oraşul meu! - În Philly, atunci.
- În locul tău, n-aş merge acolo. - Din cauza lui Manny Horvitz?
Du-te tu la Philly. Eu mă duc în nord.
- Unde-i Darmody? - Nu-i aici.
Soţul tău e vinovat!
Traducerea şi adaptarea: Shadow şi Felixuca
www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
BOARDWALK EMPIRE Sezonul 2, Episodul 11
Jimmy, trebuie să plec.
Jimmy?
Jimmy, trebuie să plec.
Îmi pare rău.
- Visam cumva? - Suntem la Princeton.
Nu pleca.
- Te-am desenat. - Chiar aşa am urechile?
- Bună, Calvin! Ce mai faci? - Bine, dv. ce mai faceţi?
Dna Krakauer.
Maică-mea vine după-amiaza asta. "Trebuie" să mă vadă.
- O să te las în pace. - Ba nu, ar trebui s-o cunoşti.
- Crezi că e o idee bună? - Da, o să te îndrăgească.
- Cal. - Îmi rămâi dator.
Krakauer şi-a băgat nasul pe aici.
A auzit ceva. I-am spus că recitam din Robert Service.
E trist că tu chiar faci aşa ceva.
Data viitoare folosim iar maşina ta. Se poate?
Problema e că aia n-a fost maşina mea.
- E a doua uşă pe stânga. - Te urăsc.
Încă ceva.
- Ne vedem în seara asta? - Poate.
Poate?
De ce tu şi nu eu?
Când vine vorba despre dulcegării, Esther Randolph e o acritură.
- Şi judecătorul? - Eu am trimis semnalele.
- N-a răspuns. - Trimite nişte semnale mai puternice.
Mai puternice de atât şi mă închide pentru mită.
Atunci amândoi vom avea nevoie de avocaţi noi.
Randolph cere pedeapsa cu moartea.
Vrea să-ţi pună ştreangul de gât pentru Hans Schroeder.
Şi adjunctul... Halloran?
O să spună că tu ai dat ordinul şi o să-i dea drumul.
- Şi Eli? - Nu vorbeşte.
- Cu cei de la FBI? - Cu noi.
- Şi, ca să ştii, sunt nevinovat. - Altfel nici n-aş fi acceptat cazul.
- Altceva? - Van Alden o să fie chemat la bară.
Van Alden? Ăla-i un bigam!
Ba nu, e un adulter, cu un copil de la fosta ta amantă.
Hai să nu încurcăm juraţii şi mai mult.
Însă e agent federal. În funcţie de poziţia ta...
Vrei să cureţi praful de pe mine, Harlan?
- Nici vorbă, dle Thompson. - Asta-i tot.
Cât e de rău?
Nu sunt un pesimist,
însă un om prudent şi-ar aranja finanţele.
Adu-mi un scotch.
- N-am fost clar? - Ba da, dle.
Şi-atunci?
M-aţi ţinut la muncă în ultimele săptămâni.
- Cu greva şi tot ce s-a întâmplat... - Nu trebuie să-mi mulţumeşti.
Nu, dle...
Însă sunt membru al bisericii baptiste din Shilo.
Îţi mulţumesc pentru rugăciuni. Acum, dacă eşti amabil...
Da, dle.
Ce voiai să spui?
Cu un an în urmă,
diaconul a ţinut săptămâna anuală a miracolelor.
Rugăciuni şi botezuri pentru toţi cei care voiau să se pocăiască.
Agentul Van Alden a apărut într-o după-amiază,
împreună cu alt agent.
Şi?
L-a înecat pe tipul acela în faţa noastră.
Harlan, nu?
Bună dimineaţa.
Imediat vine micul dejun.
Abigail mai doarme?
Ja ja. Bebeluşii mereu dorm.
- Poftiţi cafeaua. - Mulţumesc.
- Nu înţeleg. - "Ce mai faci?" Eşti olandez, nu?
Nu. Sunt din New York.
Şi părinţii? Îi vizitezi?
Nu le place compania mea.
Cum se poate aşa ceva?
Părinţii mei au fost discipoli ai reverendului Edgartin Sterry,
cel care a prezis A Doua Venire în 1892.
Nici nu eram născută atunci.
Aşteptând Ziua Judecăţii de Apoi, tatăl meu a renunţat la fermă.
Am locuit într-un cort, fără niciun ban, vreme de un an,
aşteptând venirea Domnului învăluit în foc şi glorie.
- Nu s-a întâmplat. - Tata n-a trecut peste asta.
Şi, cumva, simpla mea existenţă e mai mult decât suportă el.
El o să vină. Iisus...
Nu te îngrijorează lucrul ăsta?
Eşti un om bun, dle Van Alden.
N-ai de ce să te sperii.
Tânără domniţă, n-ai vrea să încerci?
Haide, dragă.
- Cum te simţi? - Cauciucată...
- O să-ţi dăm drumul. - Însă suntem chiar aici.
- E un început bun. - Erai în picioare.
- Nu-i aşa, părinte? - La fel ca şi ceilalţi.
Uite ce am eu.
- Cum se spune? - Mulţumesc.
O să vorbesc puţin cu mama ta. Bine?
Trebuie să se întărească în zona braţelor şi a trunchiului,
să-şi găsească echilibrul. O să fie cam greu la început.
O să simtă nevoia să se târâie.
Sper că n-o veţi lăsa să facă aşa ceva, nu?
Desigur.
O să se descurce. Mă duc să-i semnez externarea.
Trebuie să-ţi bagi piciorul prin gaura aceea...
Te-ai îngrijit de Emily, Domnul se va îngriji de tine.
Trebuie să înveţe să se sprijine singură.
Odată, un om a fost invitat să viziteze atât Raiul, cât şi Iadul.
Mai întâi, a vizitat Iadul, unde toate sufletele chinuite
era la mese pline cu mâncare,
însă, cu toate astea, ei erau flămânzi, şi ţipau de foame.
Fiecare suflet avea câte o lingură, însă lingurile erau atât de mari
încât nu le puteau băga în gură.
Această frustrare era chinul lor.
Şi în Rai?
În Rai, spre amuzamentul sau,
omul văzuse sufletele celor binecuvântaţi la aceleaşi mese pline cu mâncare,
însă toţi erau sătui şi fericiţi.
Fiecare avea câte o lingură, la fel de mare ca cea din Iad,
însă puteau mânca tot ce voiau pentru că se hrăneau reciproc.
Donaţia dv. se va folosi la construirea noului amfiteatru.
Mă bucur.
Avem destul pentru pereţi şi pentru podea. Acum ne rugăm pentru un acoperiş.
- Pot da mai mult. - Nu la asta mă refeream.
Două căni cu lapte şi două linguri de zahăr.
Bun, hai să-i dăm drumul.
Bine...
Ştii pe unde a umblat fiul tău seara trecută?
- Îşi rezolva treburile. - Care sunt ălea?
- De ce aţi venit aici? - E o crimă dublă, dnă.
Ce cauţi tu aici?
Am cerut să vorbesc, în mod special, cu şeriful Thompson.
Şeriful nu e disponibil.
Trebuie să vorbiţi cu el, în loc să acuzaţi pe cineva.
Nu vreau decât să aflu ce s-a întâmplat.
Asta s-a întâmplat:
soţia fiului meu a întreţinut relaţii intime cu altă femeie.
Mă îndoiesc că a fost prima dată.
Cineva a intrat şi le-a ucis pe amândouă.
Îl cunoaşteţi pe dl Darmody?
Da.
Ştiţi unde e?
E la...
Nu vezi că ăsta-i un prostănac? E unul de care fiul meu are grijă.
Nu ştie nimic.
Ştii ceva?
Vă anunţăm când puteţi lua cadavrul.
Va mulţumim pentru înţelegere.
- Ai dat de el? - Nu răspunde la telefon.
Trebuie să se întoarcă acasă. Oamenii vor înţelege greşit.
Scuză-mă, te rog.
"Tatăl meu a fost un gentleman adevărat."
"Şi-a vândut toate pământurile, şi, norocos cum e,"
"a murit înainte să cheltuiască banii."
M-ai adus la...
Padua.
"...la Padua, unde protestez..."
"Strâmtorat fiind,"
"bucuros i-am cusut ciorapii stăpânului meu,"
"şapte ani pe puţin."
"Cu ajutorul celor mai mintoşi, am reuşit să absolvesc..."
"Cu succesul la picioare, cu poftele satisfăcute,"
"vrei să ţin minte că de la sânul tău am supt?"
La care maică-sa spune: "Mai bine nu te-aş fi născut."
O scenă tare urâtă.
Ce vrea să spună Webster aici?
Dl Carruthers?
Ca să absolveşti facultatea trebuie să mituieşti pe cineva, dle.
Poate aşa e în cazul tău.
Gândiţi mai larg. Dle Lebarron?
E o societate coruptă, aşa că şi tu trebuie să fii corupt?
Iacobinilor le plăcea să descrie Italia în felul acesta.
Femeile sunt nişte curve fără păr, iar bărbaţii sunt codoşi libidinoşi.
E foarte interesant, însă despre ce e scena?
Mama lui l-a învăţat lucruri nefolositoare.
Toţi cei din jurul lui se îmbogăţesc.
Şi el vrea cu disperare aşa ceva.
Mie mi se pare că e convingător. Foarte bine.
Bun, săptămâna viitoare: "Tragedia răzbunătorului."
Săptămâna viitoare nu pot să ajung la cursuri, dle Pearson.
Corpul Tinerilor Soldaţi a început manevrele.
Văd că-ţi iei serviciul militar în serios.
- Păi vine războiul, nu? - Doar îi place uniforma.
Ăsta e adevăratul patriotism!
Cred că tu n-ai de unde să ştii aşa ceva.
- Eu n-am suferit din cauza kaiserului. - Fratele meu a murit pe vasul Lusitania.
- Nu ştiam, Tom. - Ai putea să-ţi ceri scuze.
Desigur... Îmi pare foarte rău.
În regulă, domnilor, se pare c-am evitat un duel.
"Tragedia răzbunătorului." Citiţi-l pe Tourneur.
Dle Darmody. Puteţi rămâne puţin?
Nu aşa se câştigă cu genul ăsta de oameni.
Ştiu. A fost o prostie.
Şi-atunci de ce aţi spus-o?
De unde vin eu, oamenii îşi apără convingerile.
- De unde veniţi? - Din Atlantic City.
Vă întoarceţi acolo după ce absolviţi?
- Aşa ar trebui să fac. - Cine spune asta?
Dl Thompson. El e... protectorul meu.
- Şi mama mea spune acelaşi lucru. - A studiat la Princeton?
Dl Thompson? Nu. Însă are relaţii.
- El vă plăteşte taxele? - Atâta timp cât n-o dau în bară.
- Asta credeţi că faceţi? - Habar n-am, dle.
Chiar nu mă descurc?
Sharpe, Lebarron... se vor descurca, orice s-ar întâmpla.
Aşa le-a fost scris din clipa în care s-au născut.
Oamenii ca noi trebuie să fie deştepţi.
Ca noi?
Tatăl meu şi-a petrecut 30 de ani compostând bilete în Pacificul de Nord.
E mândru de mine. Habar n-are cu ce mă ocup.
- Asta a fost tot. - Vă mulţumesc, dle Pearson.
"Ce! Pentru că suntem săraci, să fim şi corupţi?"
"Rugă, cum mă salvezi de galeră sau de ştreang?"
Webster... E incredibil, nu? Ne vedem la petrecerea de deseară.
Bine, mulţumesc.
- Cum e? - Suntem aproape.
Eu am vândut totul în Philly.
Nici măcar nu trebuie să ne întoarcem la New York.
Am vândut totul şi în Hoboken.
- Ce ne facem cu partea lui Jimmy? - La dracu' cu Jimmy.
Acum e băutura noastră. N-o să-şi mai arate moaca pe aici.
Dacă nevastă-mea dădea la "savarine" şi eu aş fi făcut acelaşi lucru.
Dacă ar fi fost nevastă-ta, n-aş fi condamnat-o.
- Se va întoarce. - Nu prea cred.
- Nu el a omorât-o. - Atunci, cine?
Manny Horvitz.
Au fost ceva probleme între el şi Jimmy.
- Atunci, e problema lui Jimmy. - Vinde-i partea să terminăm odată.
- Şi când se întoarce şi îşi vrea banii? - Îi dai din partea ta.
- Din partea mea? De ce? - Pentru că eşti un ţărănoi, de-asta.
Şi mie ce-mi mai rămâne?
- "Mie ce-mi mai rămâne?" - Ia fă calculele astea.
A.R. are o poliţă de jumătate de milion pe numele tău.
Nu ştiu nimic de aşa ceva.
Te-am văzut cum ai semnat-o, trădătoru' naibii.
Ce-ar fi să-ţi trag un glonţ în cap şi să împart poliţa cu el?
- Îmi ajunge partea mea. - Mă gândeam eu.
- Nu-şi puteau îndoi braţele? - Lingurile erau prea lungi.
De ce nu le-au ţinut mai sus de mâner?
- Nu ai înţeles despre ce-i vorba! - Încerc să înţeleg.
Parabolele astea n-au nicio logică.
Tu ai atâtea bărci şi un salvamar.
- E complet diferit. - În ce sens?
Povestea asta e despre a te ajuta pe tine însuţi
cu indiferent ce ai avea la dispoziţie.
- Nu crezi într-o putere supremă? - Guvernul îmi vine acum în mine.
Nu ştiu, bine?
Însă ştiu în ce nu cred, şi anume răzbunarea divină.
Şi toate dovezile?
Nu sunt dovezi, Margaret. E coincidenţă.
- Mami! - Da, draga mea?
Trebuie să merg la toaletă.
- Să mă strigi când termini. - Vă mulţumesc, dle ofiţer.
Ei bine, ce au?
Declaraţia adjunctului Halloran.
Vreau s-o citeşti, să-mi spui ce părere ai.
- Spune că l-am ucis pe Hans Schroeder? - Da.
Atunci, nu-i nevoie s-o citesc. E o porcărie.
- De ce te-ar implica pe tine? - Halloran a fost numit şerif... temporar.
Cât eu am fost în convalescenţă după ce am fost împuşcat.
El a vrut să fie permanent.
- Aşa că te implică în crima asta. - Şi în prostia asta cu revolta.
E atacat de un cioroi, în timpul serviciului, şi e vina mea?
- A fost o întâmplare nefericită. - N-am fost implicat cu nimic.
- Sunt aici să te ajut, Eli. - Atunci plăteşte-mi cauţiunea.
Nu eşti de încredere. Nici măcar nu vor...
Unde aş putea să plec? Ăsta-i oraşul meu!
Dra Randolph e convinsă
că fratele tău ţi-a ordonat să-l omori pe Hans Schroeder.
Eu nu primesc ordine de la nimeni.
Eli, dacă eşti dispus să colaborezi
şi să depui mărturie că l-ai ucis la cererea lui Nucky...
... Randolph e dispusă să-ţi cruţe viaţa.
Viaţa mea?
Nu te va trimite pe scaunul electric.
Iată-l!
Scuze pentru întârziere.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic. Voiam să te văd.
N-am voie? Te schimbi atât de mult.
- Nu-i adevărat. - Ba da.
Dna Krakauer mi-a spus tot felul de lucruri şocante.
Am trecut pe la dormitorul tău.
Dna Krakauer îşi bagă nasul unde nu-i fierbe oala.
- Te sună femeile la miezul nopţii. - Tu m-ai sunat, mamă.
- Săruţi chelneriţe slăbănoage. - O cheamă Angela.
Dacă doar atât ai de gând cu ea.
- Ştie să deseneze. - Multă lume desenează.
- Ce mai face dl Gunderman? - Henderson!
Arthur Henderson.
- Ce mai face? - E însurat, scumpule.
S-a însurat şi s-a mutat în Harrisburg, Pennsylvania.
"Îmi pare rău, micuţă veveriţă. Am crezut c-o să-ţi dai seama."
Nu te merită, mamă.
M-am distrat şi eu. Asta contează.
Nu vrei s-o deschizi?
- Poţi bea şi tu unul. - Ar trebui să scriu un eseu.
- Unde s-o pun? - În dulap, te rog.
Nu suport să văd o valiză desfăcută.
Mă duce cu gândul la comis-voiajori singuri
şi la bicarbonat de sodiu.
Ştii la ce mă gândeam în tren?
Că nu pot fi tristă pentru că te am pe tine, orice ar fi.
Te iubesc, mamă!
Cum se distrează studenţii?
Cum e posibil?
E o văduvă într-o vilă la mare cu trei camere.
Are tot etajul opt de la Ritz.
S-a dat la el. De ce nu?
Pune ochii pe "marele Ike", îl vrăjeşte cu...
- Nu spune "nuri", Clifford. - Cu farmecele ei.
- Ce părere ai? - Poftim?
Ai vorbit cu ea. Ce părere ai?
Nu mi-a lăsat nicio impresie clară.
- De ce nu o chemăm? - Scrie citaţia!
Vreau legătura cu tribunalul federal din Camden.
Biroul asistenţilor de procuror. Mulţumesc!
Angela!
- Nu credeam că vii. - Nu voiam s-o fac.
Cum de te-ai răzgândit?
Mătuşa voia să curăţ plita cu Borax şi o perie.
- Cum arăt? - Ca din Bryn Mawr.
E pentru tine.
- Mama ta s-a întors? - De fapt...
Cum aş fi putut pleca fără să apuc să te cunosc?
Mamă, ea e Angela. Angela, ea e mama mea.
- Ne vom pupa. - Sigur!
Să-ţi aduc ceva de băut.
Simplă, reţinută.
- Îmi place. - Ai o rochie încântătoare.
Niciodată nu ştiu cu ce să mă îmbrac.
- Florile, dragul meu. - Da.
E greu să educi un băiat să devină un domn.
Vino! O să-ţi placă mult!
- Îi cunoşti pe toţi? - Pe câţiva.
Acolo sunt cei din familii bogate.
Nu-ţi dau atenţie dacă nu eşti membru al clubului de iachting.
- Mă agăţ de voi doi. Ştiţi de ce? - Nu.
Pentru că am emoţii şi nu mă descurc în societate.
Stai liniştit.
- Bea ceva, Cal. - Am băut deja.
Ce sfat mai ai să-mi dai?
Dacă rămâi cu mine, vom avea amândoi cu cine vorbi.
Tu eşti Roxane a mea. E un personaj din "Cyrano".
Te ador!
Tata are o fabrică de cauciucuri în Dayton.
Nu e ceva romantic, dar e extrem de profitabil.
- Am băut cam multicel. - Nimeni nu va observa.
Jimmy!
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Ce-i?
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Ce anume?
Trebuia să-ţi fi zis de ieri. Cred că n-am avut curaj.
- Oricum, nu eram sigură. - În ce privinţă?
Sunt gravidă.
- Îmi pare rău. - Nu.
Ne vom găsi o locuinţă. Şi... va fi drăguţă.
Vei vedea. Vom fi împreună.
- Mă ceri de nevastă? - Aşa ar fi mai uşor să plătim chiria.
- Jimmy, abia m-ai cunoscut. - Ştiu că eşti un om bun.
- Au adormit? - Da.
- Vrei ceva de băut? - Nu, mulţumesc.
- Ce s-a întâmplat? - Voiai să vorbim.
Am vorbit cu Fallon.
Eli va depune mărturie împotriva mea ca să-şi scape pielea.
Ce va spune?
Suficient cât să mă bage după gratii dacă dra Randolph îşi face treaba.
Să fim sinceri... Poate destul cât să fiu executat.
E posibil să-mi confişte bunurile şi banii.
Dar îi pot ascunde, ca să-i ajute pe cei care-mi sunt dragi.
De ce ţii atât de mult la asta?
Cum să vorbesc cu tine când eşti în starea asta?
E o întrebare sinceră.
Crezi că nu-mi pasă de ce ţi se întâmplă?
Trebuie să crezi că va ieşi ceva bun din asta,
că vei fi salvat. Aş vrea să fie aşa.
- Ce prostii îţi bagă Brennan în cap? - Asta nu-i părerea lui, ci a mea.
Sunt vreo 160.000 de acri, deţinuţi de o companie
condusă de fratele lui Ed Bader.
- Dar acţiunile... Asculţi? - Da.
Majoritatea acţiunilor sunt ale mele.
L-am pus pe Bill Fallon să le treacă pe numele tău.
Mai încolo le poţi muta în altă companie...
pe care o voi deschide în alt stat.
Putem vinde pământul şi cu banii obţinuţi...
- Intri în casă? - Luam puţin aer curat.
Mamă?
Credeam că doar flirtăm.
- Ţine astea! - Ce faci?
- Dle Darmody. - Ce i-ai făcut mamei?
- Poftim? - Ce i-ai făcut mamei mele?
- Era mama ta? - Ai pus mâna pe ea?
- Serios? Credeam că e... - Ce credeai că e?
Să zicem că ai o viaţă tare interesantă.
- Ridică-te! - Nu fi măgar!
- Ai auzit. Sus, dle Pearson! - Bine. În regulă.
N-ai de ce să te înfurii dintr-o prostie.
Îmi voi cere scuze cavalereşte...
Pleacă imediat!
- Vom zice că nu s-a întâmplat nimic. - Dar se întâmplă.
- "Mixelslaw"? - Mieczyslaw.
- Biletul tău era tare misterios. - Ca să nu se afle.
- Ia loc! - Nu, mulţumesc.
Te rog! Parcă-mi stai în cap.
Ce ai pentru mine, Mizzleslav?
Am făcut tot posibilul având în vedere situaţia mea.
Am pus la cale operaţiunea şi cu ce m-am ales?
- Cu un şut în fund. - Dureros.
Cred şi eu. Acum vom sta de vorbă.
Eu, Capone, Luciano şi puştiul evreu.
- Vom împărţi banii. - Şi Darmody?
- A şters-o. - Unde?
Nu mă interesează.
Are noroc că ştiu să iert, având în vedere totul...
Oricum... o să fie bani grei în joc.
Înţelegi ce-ţi spun?
Sugerezi să intervină agenţii federali.
- Asta sugerez. - Cu ce mă aleg?
- Jumătate. - Cât înseamnă asta?
Două... Bine, 300.000.
Ai băga în buzunar 150.000.
E mult mai mult decât salariul tău, nu?
Deci?
- Prefer să nu o fac. - Da?
Poftim?
- Prefer să nu o fac. - Adică refuzi?
Ce înseamnă asta?
Nu mă mai căuta, orice s-ar întâmpla.
Mă tragi pe sfoară? Nu prea cred!
Nu!
- Cât ai băut, mamă? - Ce mai e în sticla aia?
- Nimic. - Atunci am băut multicel.
Ai sânge pe cămaşă. Să ţi-o şterg!
Haide!
- Lasă-mă... - Mă descurc.
Cât de rău l-ai lovit?
- Cât de rău? - Cât să mă exmatriculeze.
Nu! Nucky o să rezolve asta. El poate să ne ajute.
- Vei vedea. - De ce ai venit aici, mamă?
Puiule...
Sunt cea mai singură persoană din lume.
- O iubeşti pe slăbănoagă? - Nu ştiu.
Nu... Nu ştiu.
Atunci promite-mi că nu vei face nicio prostie.
Descalţă-te şi treci în pat! Haide!
Asta îţi spuneam eu...
- Haide! - ...când erai mic.
- Cămaşa ta! - O spăl mai târziu.
Doamne!
- Mâinile sus! - Da, domnule.
Bine...
- Bun. - Doamne!
Acum urcă în pat!
- Nu-mi place să mă vezi aşa. - Mâine nu-ţi vei aminti nimic.
Eu ţin minte tot, orice ar fi.
- Te simţi bine? - Se cam învârteşte totul cu mine.
- Respiră adânc, mamă. - Ştii să ai grijă de mine.
O fac de destul timp.
Când erai mic,
mă ghemuiam lângă tine, în pat.
Era atâta linişte...
Mă gândeam că nimeni altcineva nu contează.
Că ne avem doar unul pe celălalt.
Noapte bună, mamă! Te iubesc!
Nu-i nimic rău în asta, iubitule! Totul e în regulă.
Stâng, drept, stâng!
Înrolarea e un contract cu armata SUA.
Dacă-l rupi, vei suporta consecinţe serioase.
Eşti pregătit să-ţi asumi angajamentul, fiule?
- Altfel n-aş fi aici, domnule. - N-ai trecut nicio rudă.
Şi mama, şi tata au murit.
- Ai vrea să anunţăm pe altcineva? - Pe Angela Lanotti.
- E logodnica mea. - Care e adresa ei?
De ce te înrolezi, băiete?
Sincer, dle, aş vrea să înfig o baionetă
în burta kaiserului!
De ce?
Fratele meu a murit pe Lusitania.
Scuze! Nu ştiam că eşti aici.
- Mi se făcuse foame. - Nu mă deranjezi.
O roade aici. Ea nu simte, desigur, deci...
Îmi permiţi?
Inelul e cam prost pus. Ar trebui aranjat.
Nu mă pricep la aşa ceva, dar fac cum vrei tu.
Da. Mulţumesc!
Te gândeşti la mine?
Eu mă gândesc la tine.
- Atunci încetează. - Dacă nu o pot face?
Atunci mă voi ruga să ai puterea să o faci.
Asta ar însemna că te gândeşti la mine, nu-i aşa?
James! Eşti acolo?
James!
Te aşteaptă fiul tău şi afacerea ta.
- Înţelegi ce-ţi spun? - Da.
Au trecut zile întregi.
Vino acasă şi arată lumii că n-ai nimic de ascuns.
Agent van Alden.
El e dl Fallon, noul avocat al dlui Thompson.
E o zi minunată, nu-i aşa?
Cred că îl cunoşti deja pe diaconul Lemuel Cuffy.
Domnule agent!
Vreau să-ţi arăt câteva lucruri.
Cred că au fost ale fostului tău partener.
Agentul Sebso.
Îi recunoşti?
Bucuria celor drepţi este să facă dreptate.
Întinde mâinile în faţă şi...
- E ceva... - Nu!
- Clifford! - Doamne!
Bei singură? Bei?
- Să iau un pahar şi... - Am primit o citaţie.
Ignoră-l.
- Pus şi simplu? - Rezolvă Fallon.
De asta îl plătesc.
Ieri erai convins că vei intra la închisoare.
Azi mă simt mai optimist.
Se pare că agentul Van Alden nu e un martor credibil.
Şi fratele tău?
Sângele apă nu se face. Mă gândesc eu la ceva.
- Ne naştem din păcat... - Nu vreau să aud...
Ne naştem din păcat şi tot aşa murim,
dacă nu ne schimbăm.
Începutul s-a dus. Sfârşitul încă n-a venit.
- Îmi pasă doar de prezent. - Atunci realizează ce se întâmplă!
- Vorbeşti prostii. - Te înşeli.
În viaţa mea n-am fost mai sigură de ceva.
Emily a fost lovită de boală şi eu sunt vinovată.
De ce?
Am furat, am înşelat şi am minţit.
Acum sunt pedepsită pentru acele păcate,
deopotrivă cu cei dragi mie.
- De la cine ai furat? - De la rude. De la şeful meu.
De la tine.
- Pe cine ai minţit? - Pe cei care mă cred bună.
Şi pe cine ai înşelat?
Ei bine? Spune-o!
Eu am...
Trăiesc cu bărbatul care a pus să fie ucis tatăl copiilor mei.
Serios? Când am făcut eu asta?
- Ai spus... - Că o merita.
Orice crezi că am făcut...
Mă minţi şi pe mine, şi pe tine însuţi!
- Dacă faci pe martira... - Nu mă mai pot preface...
- Cât eu muncesc pe brânci... - ...că nu voi da socoteală!
Chiar vrei să depui mărturie?
- Ţi-ai pierdut minţile? - Dă-mi drumul!
Nu. Ascultă-mă!
Treaba ta dacă vrei să te pedepseşti pentru că fiica ta s-a îmbolnăvit,
dar nu-ţi permit să mă sacrifici şi pe mine.
"Nu-mi permiţi"?
Dacă nu crezi că mă ţin de cuvânt, înseamnă că nu mă cunoşti deloc.
- Ai înţeles? - Acum o să mă loveşti?
Ţi-am dat totul.
Vor organiza înmormântarea.
E important ca totul să fie în ordine.
Oricum nu va veni multă lume.
N-avea prea mulţi cunoscuţi, nu?
Biata fată...
Cealaltă nu era localnică. Îi caută rudele.
Nu-i treaba noastră.
Trebuie să ne gândim la Tommy.
I-am zis că mămica lui a plecat câteva zile, să picteze.
Am câştigat puţin timp.
Cred... şi spune-mi dacă greşesc, că vom spune
că s-a mutat la nişte prieteni de la Paris
şi că voia ca băieţelul ei să rămână aici, în siguranţă,
cu tăticul lui care munceşte din greu
şi cu bunica lui care îl iubeşte aşa de mult.
Şi ştii ceva?
Într-o lună... Şi nu vreau să par cinică...
nici nu-şi va aminti de ea...
Îmi voi aminti eu!
Voi ţine minte!
Nu!
Atunci termină odată, blestemat să fii!
Pune-i capăt!
Jimmy!
Jimmy...
Jimmy, trebuie să plec.
Uite-l pe tăticul. Vezi? N-a plecat nicăieri.
Bună, amice!
Am visat urât.
Şi eu.
Dar totul va fi bine.
- Unde e mami? - Sunt eu aici, puiule.
Nu-ţi face griji!
N-ai vrut... să o faci.
Ştiu că n-ai fi putut s-o faci.
Nu vom mai vorbi niciodată despre asta.
De acum totul va fi mai bine. Sper că poţi vedea asta.
Într-o zi, nu va mai fi un băieţel.
Nici nu-ţi dai seama cum trece timpul.
Îl duc la culcare. Te aştept sus.
Subtitrare de Shadow şi Felixuca Nifty Team