Poftim, Earl.
Masa 12 a aruncat cardul de credit pe un sandvis cald.
Chiar au nevoie de alea opt mile de zbor?
Unde se duc... în cartierul vecin?
Cardurile de credit sînt ruina Americii.
Da, cardurile de credit şi Kim Kardashian.
Îmi place fundul ei mare, la fel ca oricărui bărbat,
dar nu faci o franciză dintr-un fund.
Max, pot să îndur multe.
Păstrează-ţi viaţa sexuală pentru tine.
M-am descurcat cînd am rămas fără bani
şi m-am descurcat cînd am rămas fără bani.
Ai spus-o de două ori.
Cred că trebuia să fie repetat.
Dar asta e prea mult.
Cuplul ăla a lăsat 1.47 $ bacşiş pentru o notă de plată de 50 $.
47 cenţi?
Habar n-aveam că se mai fac monede de un penny.
Am zîmbit şi am făcut plecăciuni, le-am oferit super servici...
totul pentru 1.47 $?
Asta mă face cea mai prost plătită prostituată din New York.
Dă-mi nota aia de plată. Mă ocup eu.
Hei!
A fost ceva în neregulă cu servirea
pe care vi-a oferit-o fata de aici?
Nu. Dar bacşişul este opţional.
La fel şi scuipatul în mîncare.
Poate îţi aminteşti asta
data viitoare cînd mai laşi unei chelneriţe bacşiş de cîţiva penny.
Îmi pare rău, n-am ştiut.
Asta a fost prima şi ultima noastră întîlnire.
Scuze, omule.
Se pare că bacşişul mic
ţi-a luat şansa să-i dai ei micul tau bacşiş.
Max, vino aici, stai jos,
vreau să stăm de vorbă.
Sper că nu despre problemele mele cu băutura.
Nu am bani să fiu cu adevărat alcoolică.
Te poţi aşeza pe scaunul acela, te rog?
Niciodată nu stau acolo.
Astăzi vom face lucrurile diferit...
Am fost la Starbucks,
ţi-am luat o cafea şi o gogoaşă cu vanilie, labă de urs.
O labă de urs? Super! Mă aşez unde vrei tu.
Viaţa mea nu merge cum aş vrea eu.
Bacşişul ăla a fost un semnal de alarmă
amintindu-mi că viaţa te va subestima de fiecare dată
cînd o laşi.
Da, am fost aruncată la podea,
dar e timpul să mă întorc în ring şi să apuc viaţa de boaşe.
Nu ştiu dacă vieţii îi place să fie apucată de boaşe.
Sînt tipi cărora le place, dar aceia, de obicei, sînt cei
care vor să fie răsfăţaţi.
Aş vrea să îţi explic viziunea mea despre viitor
prezentîndu-ţi...
panoul meu cu obiective.
Este un instrument simplu.
Tu eşti o fraieră simplă.
Începi cu un panou alb, subţire...
Tu eşti albă şi subţire, eu m-am plictisit.
Dă-i drumul. N-o să stau aici toată ziua.
Am o labă de urs înăuntru.
Fac panouri vizionare, de ani de zile
şi-mi ating mereu obiectivele.
Tu chiar crezi că datorită panourilor alea tîmpite
şi nu miliardelor tatălui tău?
Max, funcţionează.
Adaugi poze şi îndemnuri stimulatoare
legate de lucrurile pe care le vrei în viaţa ta.
Vezi? Am o afacere cu prăjituri, de succes
şi o poză cu un superb pat nou.
Cele de la azilul de săraci arată diferit de asta,
aşa că nu te ataşa.
Dormitul pe canapea mă împiedică să progresez.
Nu am dormit nici o noapte ca lumea
şi am nevoie de nouă ore întregi.
Tu ai nevoie de nouă inci.
Asta ar trebui să fie pe panoul tău.
Este... pe spate.
Mişto.
Nu, doar dacă nu vrei să-ţi schimbi dormitorul
în fiecare săptămînă...
Nu, parc-am fi mormoni.
Atunci aş vrea să instalez un pat rabatabil, aici.
Patul se ridică la perete, în timpul zilei,
astfel îţi vei putea păstra pe decor semnătura ta:
"Nu mă interesează ce este frumos sau modern".
Şi cine o să-I monteze? Doar nu eu.
Deja se profită de mine
la slujba de babysitter.
Peach mă pune neîncetat să mă ocup de diverse chestii
ca s-o ajut cu petrecerea primei aniversări a gemenilor.
Toată săptămîna am selectat cv-uri pentru clovn.
Peach dă o petrecere pentru copii?
Ai întrebat-o dacă nu putem face noi prăjiturile?
Angajează numai persoane la modă, cu firme adevărate.
Noi nu avem o afacere adevărată.
Vezi? Despre asta vorbeam.
Îţi baţi tu joc de panoul cu obiective, dar...
iată, cofetăria noastră.
Nu cred că încăpem amîndouă, acolo.
Trebuie să începi să îţi imaginezi
cum ar putea fi viaţa noastră.
Tu meriţi propria ta cofetărie, iar eu merit un pat nou.
Trebuie doar să visezi la ea.
Nu, trebuie să trecem la treabă.
lar ca tu să asamblezi un pat rabatabil,
e nevoie de un miracol.
Doar dacă nu îI ai pe lisus sau pe Jesus
în echipă...
nimic n-o să se schimbe.
Cine este?
Sînt Jesus...
De la magazinul Williamsburg.
V-am adus patul rabatabil.
Vezi cum am înfăptuit asta?
Vizualizare.
Care dintre ei are nouă inci?
Ghici ce-am făcut azi?
Pe Jesus?
Ce zici?
Cred că patul încă nu este montat.
Nu, dar este aproape gata.
Uite...
Vezi ceva diferit la mine?
Ştiu răspunsul.
Ţi-ai făcut implant de sîni.
Ai trecut de la "b" la "c"
şi eu îţi dau pentru asta un "a. "
Nu, mi-am modificat uniforma
Da, viaţa m-a căptuşit cu o uniformă urîtă,
dar cu puţină imaginaţie,
o pot aranja, după cum îmi stă bine.
Asta ar trebui să fie un pont în cartea ta inspiraţională,
se numeşte
decupatul pozelor din reviste
nu mai este rezervat ucigaşilor în serie.
Şi asta este interesant... priveşte.
Celălalt lucru important pe care I-am făcut azi...
cărţi de vizită pentru noi.
Acum îi poţi da una lui Peach
şi să-ţi arunci pălăria în ringul petrecerilor.
Eşti bona ei, aveţi deja o relaţie.
Da, o relaţie cu fundurile copiilor ei.
Vezi? Asta înseamnă viziune limitată.
Ş-apoi, Peach îI intervievează pe tipul ăsta gay
care a lucrat cu Martha Stewart.
Gay, Martha Stewart... nu putem concura aşa ceva.
Doar dă-i o carte de vizită. Trebuie să începem de undeva.
Vezi? "Prăjiturile de casă ale lui Max. "
Şi... "Max Black, proprietar/cofetar. "
"Proprietar/cofetar"?
Asta îmi place.
Vezi? Este chiar aici.
Este real.
Dar numele este nasol de tot.
"Prăjituri de casă"... parc-ar fi învăţămîntul acasă,
parcă facem prăjituri
care nu se simt bine printre oameni.
Sau sună apetisant.
Şi prăjitura desenată are o cireaşă deasupra.
Prăjiturile mele nu mai au cireaşă...
de cînd aveam 13 ani.
Dacă ai putea insista puţin la umerii lui...
acolo i se adună tot stresul.
Nu spune ce gîndeşti.
Max, azi ne folosim vocea de spa.
Vocea mea de spa? În regulă.
Nu-mi pot permite asta.
Trebuie să mă asigur
că gemenii beau suficientă apă,
ca să elimine toxinele.
Toxine?
Ei nu mănîncă altceva decît lapte de mama.
Nu pot şti ce mănîncă
femeia de la care îI cumpăr.
Sîntem toţi foarte tensionaţi, cu petrecerea asta.
Dacă nu iese totul perfect,
cum vor mai putea trăi cu ruşinea?
Că tot veni vorba de... petrecere,
eu am început această
şi probabil este o prostie, dar...
Nu am nevoie cu adevărat.
Nu am nevoie. Este mai mult ca...
cam ca... o favoare.
Şi aici este cartea de vizită,
aşa că mă gîndeam, poate... "poatle"...
"poatle"? Ce-i asta? Nici măcar nu este un cuvînt.
- Nu am spus nimic. - Îmi pare rău.
Am terminat cu orice încerci tu să faci.
Trebuie să mă întîInesc cu tipul gay al Marthei Stewart
şi să văd prezentarea lui pentru petrecere.
Să ţii minte,
la ora 3 gemenii au programată bronzarea cu spray.
Exact aşa mi-am imaginat şi eu că se va întîmpla.
Lasă-mă să văd ce desenezi, Johnny.
Un şobolan cu pălărie din războiul civil.
Este o aluzie la cum îi văd politicienii pe soldaţi?
Nu, este un şobolan pe care chiar I-am văzut purtînd pălărie.
Cînd serveşti la un bar pînă la ora 4 dimineaţa,
vezi o grămadă de ciudăţenii.
Şi cînd serveşti la masă pînă la ora 2:00,
vezi un ratat desenînd şobolani pe şerveţele.
Acum semnează-l, te rog.
Realizezi că arta mea nu va valora nimic, pînă cînd nu mor?
De ce crezi că te tot invit să mănînci aici
în fiecare săptămînă?
Întrebare...
cum te simţi să fii proprietarul
unei piese de artă desenate pe un şerveţel
valorînd...
mai puţin decît valoarea şerveţelului?
Trebuie să mă întorc la treabă.
În regulă, pa.
Gata comanda... masa zece.
Te-am urmărit acolo.
Multă tensiune sexuală cu trîntorul ăla de barman.
Nu este doar un barman. Este un artist al străzii.
Şi tot ce-am făcut a fost să muşc dintr-o ţelină.
Cînd mă gîndesc de cîte ori te-am rugat să muşti din ţelina mea...
Şi nimic.
Mi-am terminat treaba, deocamdată toate mesele mele sînt rezolvate.
I-ai dat cartea de vizită lui Peach?
Nu, nu i-am dat-o.
- De ce? - Parcă
propria mea gura nu mă lăsa.
Este o prostie.
Ce-i aşa de dificil să te duci la Peach
şi să spui, "bună ziua, Peach. "
"Am nişte noutăţi interesante... am început o afacere cu prăjituri. "
"Poftim cartea de vizită. "
"Dă-o, te rog, tuturor prietenilor tăi,
şi ajută-ne să lansăm noua noastră firmă. "
"Mulţumesc. "
Sună patetic,
ca cineva care-ţi cere să vii la spectacolul în care joacă singură.
"Cineva m-a violat,
nu credeam că voi supravieţui
dar am făcut-o şi acum sînt şi mai puternică
dar tot patetică. "
Nu este nimic patetic în a avea un produs de calitate
şi a vrea să-I plasezi.
Uită-te la Earl... are expus un CD.
Da, dar el este relaxat în privinţa asta.
Nu apare în toate reclamele alea tîrzii
să le îndese pe gîturile oamenilor.
Earl?
Cîte CD-uri ai vîndut aici?
Păi, în actuala economie...
A fost destul de slabă vînzarea.
Îmi permiţi?
Bună.
Voi arătaţi ca nişte iubitori de muzică.
Acesta este cel mai bun saxofon pe CD pe care-I veţi auzi vreodată...
înregistrat de către casierul nostru, Earl Samson.
A cîntat cu cei mai mari...
Coltrane, Hancock, chiar şi Baccara.
Cariera lui muzicală a luat-o razna de la droguri,
dar acum s-a lăsat
şi, la 83 ani, încă îşi mai urmează visul.
Doar 9,95 $ unul. Cine vrea?
Mulţumesc!
Earl, patru CD-uri.
Este ceva adevărat?
Nu, mi-a inventat pînă şi numele de familie.
Fata asta se pricepe la vînzări.
Vino să te uiţi la Brangelina.
Mă tem că doamna cu sprayul de bronzat a exagerat.
Vroiam să arate bronzaţi, nu de pe alt continent.
Aspectul e cam libanez,
dar se curăţă într-o zi, două.
Am cea mai proastă zi.
Jessica Seinfeld mi I-a furat pe băiatul Marthei Stewart.
Sînt foarte supărată pe ea!
Credeam că ne prefacem că sîntem prietene.
Acum nu are cine să îmi facă deşertul.
Bună, Peach, noutăţi interesante...
Am o afacere cu prăjituri. Sînt cu adevărat bune.
Dă-le astea prietenelor tale şi ajută-mă să lansez
noua firmă, sau mă rog.
Gata, am făcut-o.
Patul încă n-a fost montat.
Dar a sosit salteaua şi este foarte bună.
Nu... nu este bine.
N-o să ţinem o saltea pe podea.
Sîntem sărace, nu dependente de droguri.
Şi m-ai tras pe sfoară.
Eu mi-am făcut partea mea, să faci bine să rezolvi cu patul.
Max, i-ai dat cartea de vizită lui Peach.
Sînt mîndră de tine. Ce-a zis?
Nu. Gura. Gata.
Relaxează-te. O să fixez patul
şi o să-I ridic pe perete pînă diseară,
am decis să fac la fel
ca toate fetele drăguţe de-a lungul secolelor.
Am cerut ajutorul unui tip.
Ai chemat un tip?
O să se caţere pe părul tău lung
şi o să te salveze din turnul patului tău rabatabil?
Stai. Tu nu cunoşti nici un tip.
Pe cine ai chemat?
- Pe Johnny. - Nu. Nu, nu, nu.
Nu vreau să-I văd pe Johnny.
Mi s-a întîmplat o chestie ciudată cu el, aseară.
Credeam că voi doi sînteţi prieteni.
Nu ştiu ce sîntem.
S-a prefăcut că mă intervievează cu o ţelină...
Deoarece sînteţi adulţi amîndoi.
Şi cînd mi-a apropiat-o de gură,
am crezut că vrea să muşc din ea, aşa că...
- Ai muşcat? - Am muşcat!
Este ciudat şi umilitor şi sexi.
Da, da şi da. Sună-I imediat!
Nu poate veni aici. Uită-te în jur!
Am agăţate peste tot şerveţelele desenate de el.
O să creadă că sînt Dexter.
Să nu răspunzi.
- Să nu... - Intră, Johnny.
Da, am făcut-o. Am nevoie de un pat.
Ce egoistă eşti!
Da, eu sînt egoistă iar tu eşti Dexter.
Repede... ajută-mă să dau jos şerveţelele.
Doamne, ce multe sînt!
Cum de nu am observat, pînă acum, cît de multe sînt?
Habar n-am. Poate din acelaşi motiv pentru care n-ai observat că
tatăI tău fură banii tuturor.
Serios? Serios? Chiar şi acum, cînd te ajut?
Ai dreptate. O să rîd de tine mai tîrziu.
De ce nu-l întrebi simplu ce semnificaţie are momentul cu ţelina?
Nu vreau să-I întreb.
Tu nu vrei să întrebi nimic pe nimeni.
Nu-i acelaşi lucru ca şi cu cărţile de vizită.
Ce-aş putea să spun?
"Bună seara, Johnny. "
"Veşti bune... am început
o stranie afacere sexuală de muşcat ţelinele. "
Imediat, Johnny!
Am adus uneltele... la cererea ta...
şi bere, în urma propriei mele decizii executive.
Deci asta faci tu cu arta mea.
Doar una şi eu am pus-o acolo.
Ei nici măcar nu-i place... este genul
"de ce ar vrea cineva să expună artă stupidă, pe şerveţele?"
Nu zau.
Am băut vreo două în metrou.
Aici este materialul.
Nu o poţi ajuta...
trebuie să înveţe cum să se descurce singură.
Crede că sîntem tatăI ei, că ne vom răzgindi,
şi că îşi va primi poneiul.
Poţi vedea de ce crede asta.
Mă duc să văd dacă şi calul vrea o bere.
Poate îi pun lui ochelarii...
si o luăm razna împreună!
Cînd sînteţi afară întreabă-l ce-a însemnat ţelina.
Vezi-ţi de treabă, prinţeso. Tata are companie.
Micuţă doamnă, recunosc că un cowboy s-ar putea obişnui
cu un aranjament ca ăsta.
Viaţa este dură, cînd eşti mereu pe drumuri.
Este greu şi pentru tribul meu
de cînd ne-aţi furat pămîntul
şi ne-aţi dat pături cu variolă.
Declar că
îmi pare rău pentru păturile cu boli.
Dar pariez că v-au ţinut de cald,
înainte să vă omoare.
"Declar " nu e limbaj de cowboy.
Este mai degrabă Sudist.
Cred că vrei să zici "al naibii să fiu'"
sau "fir-ar al dracului. "
Cowboy nu spun "fir-ar al dracului. "
Ba da, spun.
"Cineva mi-a furat calul, fir-ar al dracului. "
Cred că vrei să spui "blestemat să fie. "
Nu, "fir-ar al dracului"... cowboy.
Pretinzi că vorbeşti limba cowboy mai bine decît mine?
Care dintre noi are un cal?
Care dintre noi are pantaloni de piele?
Ar trebui să merg s-o ajut pe Caroline?
Nu. Sînt sigură că se descurcă.
Pot să te întreb ceva?
Sigur.
Cînd ai apropiat...
Ar trebui să ne urcăm înapoi pe cal!
- Bine. - Da!
Folosiţi o şurubelniţă de trei
să prindeţi montanţii de perete
"la aproximativ" fiecare 30 cm.
Vocea ta canadiană e atît de plicticoasă,
încît nu înţeleg nimic.
Trebuie să existe un video cu o voce mai bună.
"Cum să asamblezi un pat rabatabil... Morgan Freeman. "
Informaţie proaspătă despre cai...
îţi rănesc boaşele.
Da, şi pe ale mele.
Ai crede că, după atîţia ani
de călărie, bărbaţii ar fi trebuit să evolueze
şi să aibă boaşele deasupra, nu dedesubt.
Viaţa ar fi cu mult mai simplă.
Nu prea le văd pe doamnele de altă dată
vrînd să puna in funcţionare boaşele de deasupra.
Te gîndeşti cumva la ţelină?
Nu, încă mă gîndesc la boaşele mele.
Acum mă gîndesc la ţelină.
A fost bizar, nu?
Nu chiar bizar, mai degrabă intens.
Într-un fel negativ sau pozitiv?
Intens intens.
Nu cumva, tocmai te-am...
Da, nu ştiu. "Poatle. "
"Poatle"! Nici măcar nu este un cuvînt, nu?
- Ar trebui... - Trebuie să mă dau jos.
Şi eu.
Boaşele mele.
Luaţi-vă pensula de machiaj,
oglinda şi periaţi
sprîncenele în sus.
Ce faci?
Am vrut să tastez "Morgan Freeman. "
Dar sînt foarte obosită şi mi-a ieşit "mai mulţi gay"
dar tipul ăsta Damon este un geniu.
Dac-ar fi avut un video despre cum să montezi un pat rabatabil,
aş fi terminat deja.
Stai. Unde este Johnny?
Ce s-a întîmplat? L-ai întrebat?
Nu, a plecat.
Prin spate?
Da, devenea încă şi mai bizar.
M-a apucat de un sîn.
Sau... nu m-a apucat de...
m-a apucat de sîn.
Doar că nu ştiu dacă a făcut-o intenţionat.
Dar I-am întrebat, aşa cum mi-ai zis tu,
iar acum am un moment bizar cu sînul
care să meargă împreună cu momentul bizar cu ţelina.
Este foarte complicat.
Eu mă descurc grozav în problemele legate de relaţii.
Aşa că vino aici, o să descurcăm totul
apoi descurcăm şi problema cu patul.
Haide, aici cedezi, în sfîrşit
şi mă ajuţi să instalez patul.
Nu, aici este momentul în care mă duc în patul meu.
După Peach şi după...
orice-ar fi fost chestia aia de-afară, cu sînul meu,
nu-i mai arăt nimănui cărţile mele...
fie ele personale sau de afaceri.
Intră!
Ce se întîmplă aici?
Este genul de bubuituri care se aud
după ce eşti în pat.
Nu pot s-o fac.
Am încercat. Am încercat din greu, dar nu pot.
Cred că nu pot face nimic fără banii tatălui meu.
Ai avut dreptate.
Să încerci este penibil.
Aşa că mă dau bătută.
M-am săturat.
O să dorm pe canapeaua aia oribilă
o să primesc bacşişuri mici şi o să plîng
în fiecare zi de servit la mese, pentru tot restul vieţii mele.
Tăticule, te rog.
Doamne, ce copil eşti.
Bine, te ajut eu... numai de data asta.
Nu ne apropiem sufleteşte în timp ce-o facem.
Nu batem palma la sfîrşit.
Şi, două luni de acuma, nu vreau să aud,
"hei, îţi aminteşti de noaptea în care am montat patul rabatabil?
A fost genial. " Nimic din toate astea. Ai înţeles?
Avem nevoie de bormaşină,
cîteva holţşuruburi de zidărie,
şi de o labă de urs.
Acum şterge "sprîncene, "
tastează "pat rabatabil, " şi hai să-i dăm drumul.
Nu-mi vine să cred c-am făcut-o.
Da, arată destul de bine.
Ai pus cofetăria pe stîIpul tău cu obiective.
Dacă mai spui ceva, o dau jos.
Recunoşti numărul ăsta?
Este Peach.
- De ce te-ar suna? - În legătură
cu prăjiturile... telefonul meu era pe cartea de vizită.
Pune-o pe speaker.
Alo?
Am găsit cartea ta de vizită în camera copiilor mei.
Habar n-am cine eşti
dar dau o petrecere peste o săptămînă,
şi am nevoie de prăjituri.
Sigur.
Oamenilor le plac prăjiturile.
Aduc o umbră de fantezie şi de nostalgie.
Suficient.
Mai bine spune-mi
la ce alte evenimente aţi mai participat?
Sîntem abia la început.
Nu, am nevoie de o firmă serioasă.
Pa-pa.
Poftim... totală pierdere de timp.
Vezi? Să încerci este penibil.
Nu. A fost minunat, incredibil.
Cum? Ţi-a închis telefonul în nas.
Da. Dar dovedeşte ceva.
Cărţile de vizită... funcţionează!
Este înăIţător.
Întîi construim un pat, apoi o afacere,
apoi, Max...
Cine ştie ce altceva?
Să reglez arcurile?
Nu, este perfect aşa.
Traducerea: bonzi