Din episoadele anterioare...
Nu aşa ne-am înţeles la telefon.
Eşti isteţ, nu se poate dovedi că ai legătură cu ucigaşii de aseară.
Desigur, cu excepţia lui Gary.
El pare veriga slabă. Eu aş pleca din ţară, dar treaba ta.
Am terminat discuţia?
Dacă ai băgat la cap că, data viitoare,
n-o să mai stăm de taclale.
Devil, vrei zahăr? Devil!
Bună, Ava!
E cap de listă, Raylan.
Vine, vine, vine...
Dă-l jos de acolo! Acum, drăcia dracului!
Aşteaptă, Raylan! Ascultă-mă!
N-o s-o găseşti pe Loretta fără mine, ştii bine!
- Boyd! - A împuşcat-o pe Ava!
- Îl împrumut niţel. - Îmi ceri voie sau mă anunţi?
Dacă aşa te vei simţi mai bine, poţi spune că ţi-am cerut voie.
Las-o moartă! Dă-l pe mâna autorităţilor!
Nu e problema ta, Raylan!
- Îţi jur că n-o să păţesc nimic. - Bine. Du-mă la serviciu.
Şi du-te în Harlan.
Dar nu-ţi promit că mă vei găsi aici când te vei întoarce.
Vreau ca tu şi oamenii tăi să lăsaţi armele!
De ce am face asta?
Poate nu vrei să vezi cum îi zbor creierii fratelui tău.
Băieţi! Nu mai trageţi!
Am depăşit viteza legală?
- Winona Hawkins? - Da.
Nu vreau să vă amendez. Şeriful Art Mullen vă caută.
Bună!
- Cum se simte? - Acum doarme, dar va scăpa cu bine.
Glonţul a trecut prin el, pe sub coaste.
N-a atins niciun organ vital. E un ticălos norocos!
Ascultă, Art, eu...
E în capătul holului, Winona. Prima uşă pe stânga.
TREI SĂPTĂMÂNI MAI TÂRZIU
Am ridicat şi greutăţi lateral. N-am mai făcut-o, după Glynco.
- Şi ţi-a ieşit? - Nici n-o să mai încerc.
- Ai încercat să tragi cu stânga? - Ca să nimeresc hambarul?
Mai stai o săptămână la recuperare, apoi îţi dau nişte grenade.
- Încep să mă simt aiurea. - De ce? Suntem singuri.
Crowder e aici.
Nu porţi costumul.
O zici de parcă aş avea doar unul, nu un dulap plin cu costume.
Pardon. Nu porţi costumul negru.
După cum şchiopătezi, văd că încă nu ţi-ai revenit de tot.
Ce mai face Ava?
Merge cam la fel ca tine. Se vindecă.
Deci am făcut bine că nu am venit la costum?
Nu avem cod vestimentar.
M-am gândit că dacă Raylan Givens mă pofteşte la Lexington,
s-ar putea să mă trezesc la tribunal până la lăsarea serii.
- De ce? Ai făcut vreo boacănă? - Ce mă desconsideri, Raylan!
Poliţistul Tom Bergen, acolo, în lumea ta, zice
că la o zi după ce Mags s-a sinucis i-a dispărut toată marijuana.
Nu ştiam că traficul cu marijuana intră sub incidenţă federală.
A zis şi că scândurile podelei fuseseră zmulse,
acoperişul năruit, pereţii dărâmaţi, de parcă cineva căuta ceva
şi asta chiar intră sub incidenţă federală.
Recuperarea de bunuri dobândite pe căi ilicite.
Banii din bancă ai lui Mags şi proprietăţile au fost confiscate
dar tot lipseşte o mare parte din bani.
- Cât de mare? - De peste zece dolari.
De-aş fi găsit atâta bănet, acum aş fi fost prin Mexic.
Boyd, am fost în Mexic. Nu cred că ţi-ar plăcea acolo.
- De ce? - E plin de mexicani.
Raylan, dacă o carte s-ar judeca doar după copertă,
ai fi în topul de vânzări.
- Am terminat discuţia? - Aşa se pare.
Regret că te-am făcut să pierzi timp preţios.
Niciodată, când mi-l petrec cu bunul meu prieten Raylan Givens.
Uite ce, o să mă interesez. Poate dau de urma banilor.
- Mulţam frumos. - Dacă îmi ceri scuze.
- Poftim? - Vreau să-ţi ceri scuze.
Pentru gluma cu mexicanii?
Până să ies din casa lui Wade Messer,
Dickie Bennett te aranja de parcă era ziua lui.
Erai ca o pinata, doar că din tine n-ar fi curs bombonele.
- Adică mi-ai salvat viaţa. - Şi n-a fost aşa?
- Eu zic că vrei mulţumiri, nu scuze. - Urmăreşte-mi raţionamentul, Raylan.
Îi pusesem gând rău lui Dickie pentru c-a împuşcat-o pe Ava,
dar ai zis că ai nevoie de el şi ţi l-am dat pe mână,
cu condiţia să mi-l aduci înapoi când nu ai mai fi avut treabă cu el.
Scuze. Ai văzut un râuşor în hol? Copăcei şi munţi?
Pe ce lume trăieşti?
- Sunt şerif federal, Boyd. - Eşti un Givens, Raylan.
Credeai că o să ţi-l dau ca să-l căsăpeşti,
de parcă aş fi împrumutat un purcel din coteţul tău?
- Mi-ai promis. - Îmi vine să te pocnesc...
R-a-y-l-a-n.
Are o PI. Vine de la plagă...
Nu mă opun arestării! Nu mă opun!
Boyd! Trebuia să porţi costumul.
Nu mă opun arestării! Ne mai vedem noi, Raylan!
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Ce ţinut minunat!
Vin aici întâia oară şi deja îmi place la nebunie...
Păşunile din depărtare... Cai mai frumoşi ca oriunde altundeva!
Mulţumesc!
- Pot să iau loc? - Te rog.
Două cafele.
Vreţi şi ceva mai tăricel? Dlui Arnett îi place tăria.
- Sigur că vrea! - Ba nu. Fără zahăr. Mersi!
Mersi, Yvette. Poţi să pleci.
- I-o tragi, nu-i aşa? - Pardon?
- Acum nu te mai respectă. - Nu cred că e treaba ta.
Ba este, într-un fel.
E imaginea ta publică şi nu-ţi susţine povestea.
- Ăsta cine e? - Dl Nix, un broker al meu.
Ar putea să stea la vedere?
Tare!
Spune ce vrei, bea-ţi cafeaua şi şterge-o!
Cei de la Detroit sunt îngrijoraţi.
Când te întorci la Detroit, spune-le că proprietăţile mele
o să valoreze de două ori mai mult decât am dat pe ele.
- Care crezi că le e valoarea acum? - Nu am o estimare la zi.
Nu-i nimic, am eu.
Ţi-ai ales prost momentul să fac speculaţii cu terenuri.
Acum te duci la fund.
Cei de la Detroit nu au investit, Emmitt.
Ţi-au dat un împrumut pe care trebuie să-l înapoiezi.
- Cu 250.000 de dolari ai fi la zi. - În două săptămâni.
Doar citeşti revistele de afaceri. E greu peste tot.
Dacă nu faci rost de bani până mâine, spune-mi de pe acum.
- Îi voi avea mâine. - Minunat.
Ne vedem mâine.
Ai zis că-ţi cauţi de lucru.
Toţi se întreabă ce s-a ales de "iarba" familiei Bennett.
Şi tu eşti primul la coadă, mulţumită dlui Boyd Crowder.
Aşa îşi arată el aprecierea pentru un nou partener de afaceri.
Să trecem la treabă.
- Mai avem în magazia tractorului. - Lee! Aruncă o privire!
A-Ron! Treci încoa' şi ajută-mă!
- Devil. - Da.
A venit Ava.
- Ava. - Devil. Arlo face chef?
Nu. Avem un client pentru "iarbă". Rodney Dunham.
Dunham "Hot Rod"? De la Memphis?
Ne ocupăm noi de asta, Ava: eu, Arlo şi Johnny.
- Zău? - Da.
- Nu-l văd pe Johnny. - O să vină şi el.
Da? V-aţi zis că Boyd e la răcoare şi lucraţi de capul vostru.
Nu-i aşa! Boyd ne-a zis cum ar vrea s-o vândă.
O facem în numele lui.
- Dunham vrea să vorbiţi. - Zi-i să iasă!
- Ieşi, Dunham. - Mă ocup eu de asta, Ava.
- Miasma aia te dă pe spate! - Nu mai spune!
Domnule Dunham, sunt Ava Crowder.
- Mă bucur să te cunosc. - De asemenea.
- Am văzut tot ce voiam să văd. - Da? Şi ce ofertă ne faci?
Vă ofer doar un sfat.
Dacă mai daţi o lovitură de-asta,
nu lăsaţi plantele umede.
- De ce? E vreo problemă? - De când le ţineţi aici?
De vreo trei săptămâni.
În hambarul ăla, le-au făcut praf mucegaiul şi şobolanii.
- Adică s-a ales praful de ele? - Nu asta zic.
Spun că aţi putea recupera... marfă de două, trei miare
dacă faceţi curăţenie acum.
Nu! Sunt 120 de kilograme de "iarbă" mâna-ntâi!
Poate erau, acum trei săptămâni.
- Ne gândeam că am putea... - Eu vorbesc cu domnul.
Lasă-ne să ne ocupăm noi de asta, Ava!
La telefon mi-ai zis că vrei să cumperi toată marfa.
- Ţi-am zis că vreau să o văd. - Nu, nu, nu.
Uite cum stă treaba:
Dacă mai vrei muguri de calitate, ne scapi de toată marfa!
- Devil! - Nu te băga!
Nu fi tâmpit, băiete!
E ditamai lotul şi trăim vremuri periculoase!
Veri să iasă urât? Se rezolvă!
Normal că nu asta vrem, domnule Dunham.
- Mulţumim că ai venit! - Noroc că eram la Knoxville!
Dacă veneam tocmai de la Memphis, vă tăbăceam târtiţele!
- E de înţeles, domnule. Mersi! - Doamnă...
- Nu v-au ieşit pasenţele? - Aş bea ceva.
Că bine zici!
Ştii că ai la rece 21/2 sticle cu whisky, dar nicio bere?
Se poate. Aşteaptă!
- Oricum nu poţi bea porcăria aia. - Ba pot să beau una.
- Cine zice asta? - Mama mea.
Bea câte două pe seară, când era gravidă cu mine.
- Îşi ţinea scrumiera pe burtă. - Asta explică multe.
- Cum te simţi? - Mi-a fost şi mai bine.
- Încă arăţi bine. - "Încă"?
Nu întinereşti, puştiule.
- Cât mă bucur că eşti aici! - Eşti gata să treci iar la treabă?
Art a zis să mă mai menajez o săptămână,
înainte să fiu împuşcat.
Nu la asta mă refer.
- Te simţi bine? Te-a durut? - Mă descurc eu.
- Ce se întâmplă? - Ce vrei să ştii?
Am impresia că te roade ceva.
Ştii bancul cu nou-născutul de la Maternitate?
Îl cheamă pe tăticul lui şi spune: "Îţi place când ţi-o fac şi eu?"
- La asta te gândeai? - Poate, puţin.
Nu ştii că bebeluşul e acum cât o alună, nu?
- O să se facă mai mare. - Da.
Ne-ar trebui mai mult spaţiu.
După cât am stat să redecorez?
Oricât m-aş bucura că ai dat eucaliptul cu ruj...
...poate ar trebui...
...nu ştiu... să începem să ne căutăm altă casă.
Şi să lăsăm toate astea?
Am două mari cu măsline şi vinete!
- Băiete, nu am comandat pizza. - Am făcut-o eu.
- Unde vrei să le pun? - Pe birou şi ia loc.
Ăsta-i mai mişto decât vechitura mea de la mână.
Dar nu mă plâng. Merge bine.
- Nu mă ţii minte, nu? - Nu te-am văzut în viaţa mea.
M-ai văzut, dar nu m-ai observat.
Eu te ştiu pe tine. Eşti Delmer Coates.
Aveai magazinul de ceasuri de pe Clinton.
Nişte puşti au vrut să te jefuiască. I-ai împuşcat.
Tâmpiţii nu ştiau că ţii o puşcă sub tejghea.
Au mai încercat şi alţii figura după aceea, nu-i aşa?
- Da. - Ai ucis patru oameni.
Eşti un ticălos dur.
Dar dacă te întreb eu de ceasuri, eşti ca un mieluşel.
Da. Ce era să fac?
Speram să scoţi arma, să mă iei tare.
Tu ai declanşat alarma silenţioasă şi aştepţi să vină cavaleria.
Îţi ştiu sistemul de securitate. Eu ţi l-am instalat.
Când am comandat pizza, ţi l-am dezactivat.
A durat mai puţin de 30 de minute. Tu nu te poţi lăuda cu asta.
Înţelegi de ce nu plătesc pizza aia, da?
Nu-mi place să port mască. Sunt prea frumuşel.
Va trebui să te ucid.
Dar uite ce: mie îmi place un joc.
O să pun arma între noi şi băiatul cu pizza o să numere de la zece.
Când ajunge la unu, încercăm să luăm arma, cu şanse egale.
E corect, nu?
Numără!
- N-aş vrea să mă amestec... - Numără!
- Zece... - Zece!
Nouă... Opt...
Şapte... Şase...
Cinci... Patru...
Trei... Doi...
Unu!
Am câştigat.
Nu am văzut nimic. N-o să zic nimic, jur!
- Mănânci pizza aia? - Nu! Ia-o!
Ce e?
Cineva l-a ucis pe Delmer Coates şi pe un băiat cu pizza.
- I-a şi golit seiful. - Condoleanţe. Ce-i cu asta?
Ucigaşul a dezactivat sistemul de securitate.
- Nu e deloc uşor... - Trebuie să te opresc.
Domnul Coates sau băiatul cu pizza erau daţi în urmărire federală?
Nu. Dar îl căutăm pe Fletcher "Cuţitarul" Nix.
E acuzat de fugă din statul unde era dat în urmărire.
Victima a fost înjunghiată cu un cuţit pentru gheaţă.
Nu te pot ajuta. Mă menajez. Vorbeşte cu Rachel.
- Aş prefera-o pe ea, dar... - Ce?
Compania lui Wynn Duffy a instalat sistemul de securitate.
Urmează şi o întrebare?
Duffy e singura mea pistă şi credeam că mă vei ajuta.
- De ce crezi asta? - A fost treaba aia între voi...
- Ce treabă? - L-aţi ucis împreună pe Gary.
Foarte haios! Scuză-mă.
Nu mai am capse. Nici cu agrafele nu stau mai bine.
- Haide, amice... - "Haide, amice".
Tu n-ai auzit? Nu mă pot dezlipi de birou.
- Zi că-ţi iei pauză de masă. - Nu pot vorbi cu Duffy.
- Sigur că poţi. - Ba nu.
Ultima oară când ne-am văzut, i-am zis că nu mai stăm de vorbă.
Acum o să pui altfel problema.
Ce-i?
Doar n-o fi ţinut minte ceva ce i-ai zis cu atâta timp în urmă!
- Nu vrea să vorbiţi. - Nici eu.
Cu cine nu vreau să vorbesc?
Raylan.
Cărui fapt îi datorez plăcerea?
Şeriful Gutterson are câteva întrebări pentru tine.
Un domn pe nume Delmer Coates a fost ucis noaptea trecută.
- Recunoşti numele? - Nu imediat. Ar trebui?
Acum doi ani, firma ta i-a instalat sistemul de pază.
- Un Whispertech seria C. - E un sistem bun.
Ucigaşul l-a dezactivat. Cum tu instalezi atâtea...
Regret, trebuie să te întreb.
Mă acuzaţi că aş fi implicat sau îmi cereţi informaţii?
După caz.
Afacerea mi-ar ajunge pe butuci dacă mi-aş asasina clienţii, nu?
Poate merită, dacă au un seif plin cu marfă scumpă.
Toţi clienţii mei au marfă scumpă. De asta au sisteme de securitate.
Răspunde sau taci!
Îmi imaginez ce frustrat te simţi acum, Raylan.
Ar fi mai uşor să mă baţi ca să obţii o mărturisire, nu?
Poate o s-o fac.
De fapt, dacă ţin bine minte, ai zis că nu mai stăm la taclale.
Asta e altă mâncare de peşte.
Ai angajat un instalator pe nume Fletcher Nix?
Jucăria lui preferată e cuţitul de gheaţă.
- Noi n-avem aşa ceva în dotare. - Nu mi-ai răspuns.
Raylan, îmi pare rău. Aş vrea să te ajut mai mult,
dar trebuie să urmăresc partida de tenis feminin.
Închide uşa, Mike.
- E un găinar, dar îl cred. - Serios?
Nici n-a clipit când i-ai spus despre Delmer Coates.
Nu, dar când a auzit de cuţitul de gheaţă...
- Da, a tresărit niţel. - Poate asta îl depăşeşte.
- Pentru cine lucrează? - Pentru Emmitt Arnett.
E un mafiot din Frankfort.
Du-te şi vorbeşte cu el. Pe mine lasă-mă la colţ.
- Îl supraveghez pe Duffy. - Poftim?
Sau te poţi întoarce la birou, să-ţi iei agrafele, să o freci,
dacă aşa eşti fericit, Raylan.
- Emmitt, ai ceva să-mi spui? - Ce, mă iei la întrebări?
L-ai angajat pe omul meu să-mi ucidă un client?
- De unde ţi-a venit ideea asta? - Nu mă lua de prost, Emmitt!
Vorbesc despre Fletcher, cel cu cuţitul de gheaţă.
Iubito! Închide puţin uşa.
- Nu ştiam că lucrează pentru tine. - Nici n-o face. Ştii de ce?
E căutat. Tot ce face duce direct la mine.
Aşa că mă întreb dacă nu asta şi urmăreai, Emmitt.
Nu! Uite... Nu a mers cum plănuisem.
Mă duc la birou să mă văd cu el şi apoi îi punem cruce.
Anunţă-mă cum a mers.
Apropo, o să te caute Raylan Givens.
La naiba!
Cât mă bucur să te văd!
- Eşti teafăr? - Da.
Tu cum te simţi?
Nu-mi place să vorbesc cu tine de dincolo de sticla asta.
Mă transferă la Tramble. Totul e în ordine?
Mai ştii scândurile alea din spatele casei lui Arlo?
Poate vindem ceva din ele.
Da, dar a venit amicul tău de la Memphis.
- A zis că nu-i trebuie. - Deloc?
A zis că putrezesc. Nici nu ştia ce să facem noi cu ele.
Ei bine... arde-le.
- Pe toate? - Pe toate.
Nu vreau să atragă termitele.
Da. Ce s-a întâmplat?
Da. Ce lume mică!
Îţi spun mai târziu.
Vrei să mă ocup eu de asta? Bine. Cum vrei.
- Pot să te ajut cu ceva? - Îmi place pălăria ta.
Cowboy-i sunt la mare căutare?
Ai rămâne surprins.
- Zău? - Da.
- Nu aici cobori! - Schimbare de planuri.
Ne mai vedem.
- Emmitt! - Şerifule!
- N-am auzit când ai intrat. - Scuze. Îl caut pe dl Arnett.
Azi nu vine la birou.
- Ştii unde îl pot găsi? - Pot încerca să aflu.
Sau poate te ajut eu.
Tăticul avea o pălărie ca a ta.
- Serios? - Avea borul mai îngust.
- Businessman's Stetson. - Da, modelul ăla!
- Pot fi sinceră cu tine? - Aşa îmi place să cred.
Nu cred că dl Arnett se ocupă de imobiliare.
- Ce te face să spui asta? - Oaspeţii lui.
Nu par agenţi imobiliari,
nici constructori, proprietari sau instalatori. Sunt dubioşi.
- Ca Wynn Duffy. - Exact!
Şi cel nou, Fletcher Nix. Îmi dă fiori rău!
- Ce ştii despre el? - Nimic.
Dar trebuia să vină de dimineaţă la o întâlnire,
dar dl Arnett a anulat-o în ultima clipă.
- De ce a anulat-o? - A fost reprogramată.
- Pentru când? - Pot să-ţi spun...
...că e minunat să vorbesc cu un tip căruia îi pasă de ce am eu de zis.
Colegii dlui Arnett, ca să zic aşa, nu le prea au cu conversaţia.
Cred că ţi-e greu. Când au reprogramat întâlnirea?
Diseară. Dar nu trebuie să stau după ei, din fericire.
Ştii unde se întâlnesc?
Într-o staţie de taxiuri, de pe Jefferson colţ cu Main.
Yvette, pot să-ţi dau un sfat? Dă-ţi demisia! Cât mai repede.
Presimt că dl Arnett o să se ducă pe copcă.
Să fi văzut, amice!
Ai auzit de iarba albastră din Kentucky? Chiar e albastră.
Ţi-am trimis de dimineaţă o carte poştală.
N-aş glumi cu aşa ceva.
O să vezi cu ochii tăi imediat ce mă instalez.
Tati trebuie să închidă. Te iubesc, amice!
- Cum a mers? - Cum ai zis tu că va fi.
I-ai zis despre întâlnirea de diseară?
Dar nu pricep ceva.
Dacă-l prind pe Fletcher înainte să facă livrarea, nu iei banii.
Nu prea îmi mai pasă de bani.
- Atunci de ce ai venit până aici? - Îmi place peisajul.
Ăsta e Fletcher Nix?
- Nu i-ai citit dosarul? - Nu cu atenţie.
E vreo problemă?
Rachel, sună-l pe ofiţerul de serviciu de la poliţie.
Să aibă toate datele.
Tim, dă-i detaliile şefului echipajului SWAT.
Ne trebuie şi o poză a lui Emmitt Arnett.
Ne-ar ajuta să nu fie cea de pe permisul de conducere.
Poate îi prindem şi pe Arnett şi pe Fletcher diseară.
Doi dintr-o lovitură. Bine!
- Nu mă laşi să fac nimic? - Nu poţi fugi sau trage cu arma.
- Cu ce mi-ai fi de folos? - Pot să dau ordine prin staţie.
- Asta e treaba mea, măgarule. - Dar, Art...
- Nu mă răzgândesc. - Nu.
- Ar mai trebui să ştii ceva. - Bine.
Tim mi-a arătat poza lui Nix, dar nu m-am uitat la ea.
Atâta tot?
Apoi l-am întâlnit în lift, la biroul lui Arnett.
- Nu l-am recunoscut. - Pentru că nu te-ai uitat la poză.
Pentru că ai fost împuşcat, nu eşti încă în apele tale,
şi de asta ţi-am zis să faci muncă de birou.
- Când îţi mai zic asta... - O să stau la birou.
- Mersi. - Dar treaba de diseară...
Da?
Am aflat cam uşor despre ea, de la Yvette.
Nu m-am prea dat peste cap ca să aflu.
- Ai mai dat-o azi în bară cu ceva? - Nu cred.
Du-te acasă, Raylan, pe bune. Ne descurcăm.
Ce vase frumoase ai, dle Givens!
Erau ale lui Helen. Unele sunt de la sora ei.
- Le plăcea să gătească. - Şi mie.
Ava...
Deşi îţi mulţumim pentru masă,
ne-ar plăcea mai mult să ne zici ce a avut Boyd de zis.
- De ce tragi de timp? - M-ai prins. Trag de timp.
Voiam să aveţi burţile pline până să vă spun ordinele lui Boyd.
- Boyd a cerut să ardeţi "iarba". - Ce naiba?
Valorează pe puţin 100 de bătrâne!
Şi 20 de ani de puşcărie dacă trece poliţia pe aici.
"Hot Rod" era ultima şansă.
Nu putem să aşteptăm sperând să ne scape cineva de marfă.
- N-o să o ardem. - Astea-s ordinele lui Boyd.
Dar Boyd nu-i aici, nu e aşa?
Devil, cred că ţi-e greu să primeşti ordine de la o femeie.
Doar că ordinele vin de la Boyd. Eu vi le transmit.
Aveţi de ales.
Putem să ne purtăm civilizat.
Faceţi ce zice Boyd şi eu mă ocup de gătit.
Puiul meu la grătar e delicios. Varianta cealaltă...
Îl ignoraţi pe Boyd şi eu mă fac rea.
Şi ce o să ne faci? O să scuipi în mâncare?
Ai priceput? Trebuie să-ţi explic mai clar?
- Nu era nevoie să faci asta, Ava. - Ba da, domnule Givens.
Altfel n-aş fi făcut-o.
Bărbat, 40 de ani, se apropie de Escalade cu o cutie.
- Fletcher Nix? - Nu.
Nu. Repet, nu e Fletcher Nix.
Trebuie să-mi dai ceva pentru asta.
Urcă în maşină sau îţi zbor creierii!
- Şoferul e înarmat. - Opriţi-i!
Urcă naibii în maşină!
Mâinile sus! Să-ţi văd mâinile!
Coboară din maşină! Ţine mâinile la ceafă!
Întoarce-te! În genunchi!
Mereu mi-am zis că "Felix" merită să fie iar la modă.
- Felix... Felix Givens. - Ca Felix motanul.
Doar că nu e motan. E doar... Felix.
- Ce părere ai? - Poate...
Poate?
Eşti drăguţ când ai impresia că poţi să-i alegi tu numele.
Poftim?
Te cunosc. Dacă travaliul va dura mai mult de cinci minute
şi voi asuda şi urla, vei alege orice nume vreau eu.
Poate aleg Jiffy Pop sau Palmolive.
Ăsta sună bine.
- Jiffy Pop. - Jiffy Pop.
Jiffy Pop, dacă e băieţel. Palmolive e nume de fetiţă.
- Ce-i, Art? Cum a mers? - Nu prea bine.
Fletcher Nix nu a venit. Nici Arnett.
Nix a trimis un vagabond cu pachetul şi Arnett, un bodyguard probabil,
dar nu avem cum şti pentru că a cerut avocat.
Credeam că vagabondul va fi împuşcat, aşa că am întrerupt tranzacţia.
Ce urmează?
Poliţia din Frankfort o să-l ia pe Arnett la interogatoriu.
- Cine eşti? - Sunt cel care are pistol.
- Doamna nu e amestecată! - Păcat.
Intră! Închide uşa!
Acum îţi cer să scoţi pistolul.
O vei face, având în vedere cu cine eşti.
Încet, cu două degete... Ştii ceva?
Fă cum i-ai zice tu cuiva să facă într-o situaţie ca asta.
Cu totul. Pune-o pe jos!
Ia loc.
Bine. Acum ce facem, Fletcher?
- Îmi ştii numele! - Ştiu multe despre tine.
Nu m-ai recunoscut în lift.
Tot nu pricep de ce nu iei banii şi fugi.
Poate nu banii mă interesează.
Ceasuri.
Ţi se pare că mă pricep la ceasuri?
Te-aş scăpa eu de ele.
Îţi dau câte 20 de dolari pe fiecare, ca să pleci.
Tu l-ai împuşcat pe Tommy Bucks pe acoperişul ăla, la Miami.
- Da. - Ce-ar fi să jucăm un joc?
Numără invers de la zece!
- Haide, Winona. - Acum?
De ce nu?!
Zece...
Nouă...
Opt...
Şapte...
Şase...
Când ajunge la unu, tragem.
Cinci...
Patru...
Trei...
Doi...
Scuze pentru faţa de masă.
- Chiar e nevoie? - Nu-l cunosc.
- Va veni. Nu-ţi face griji. - Ba nu va veni.
Probabil s-a oprit să-şi ia un sendviş.
E mare mâncăcios. De fapt, e o problemă.
Dle Arnett, nu vine.
Am pus-o pe secretara ta, Yvette, să le dea şerifilor locul întâlnirii.
Nu glumesc.
De ce ai făcut asta?
Lucrurile mergeau bine, Emmitt.
Le-ai scăpat de sub control.
- Ai terminat? - Aproape.
- Acum mă cunoşti? - Da.
Nu ştiu dacă la asta te gândeai, dar nu te atinge de gât!
În spate e în ordine, dar sus...
Doare ca dracu'. Pentru că pielea e mai moale acolo.
Nu, mulţumesc! Nu vreau să mă tatuez.
Nici eu nu voiam, dar măcar îţi dă ceva de făcut, ştii?
Nu poţi să-ţi faci veşnic laba.
El ce naiba caută aici?
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro
Sincronizare WEB-DL: Claudelu