Sunt aproximativ 200 de baruri şi cluburi de noapte în South Beach.
Presupunând că capacitatea medie e de 500 de persoane,
dintre care 52% sunt femei, iar 65% dintre ele nu-s într-o relaţie,
în orice seară de sâmbătă, sunt 33.800 de femei
disponibile pentru o posibilă legătură romantică.
32.000 de femei fără iubit? E o statistică ce te dezmeticeşte!
Ai făcut calculele în cap?
E ceva simplu pentru un om de inteligenţa mea.
Am rezolvat ecuaţia Calogero pe un şerveţel în gimnaziu.
Deci, tu ai zâmbit la ea, ea a zâmbit la tine,
ce s-a întâmplat după?
- Sunt Ira Messing. - Bună, sunt Lisa.
Ce te aduce pe aici, Ira?
Am citit un studiu care zicea că, dacă un bărbat de vârsta mea
nu face sex timp de un an şi jumătate,
şansele lui de a nu mai face sex vreodată, cresc de şase ori.
A trecut un an şi jumătate de când n-ai mai făcut sex?
Da, a trecut.
- Şi sperai să faci sex cu mine? - Nu cu tine, în mod specific.
Dar are sens, ca pentru a-mi creşte şansele de a face sex,
ar trebui să ies în lume şi să beau cu femei.
Fără efort nu obţii rezultate.
- Ira, eşti înnebunit după matematică? - Da, sunt.
Eu am pus la punct programul ce calculează vectorii asteroizilor.
Deci, tu vei fi prima persoană care va ştii dacă viaţa, aşa cum o ştim,
va fi distrusă de un asteroid?
Da.
Şi sper că voi găsi un plan pentru a preveni coliziunea.
- Să salvezi planeta? - Da.
I-am spus în ce domeniu lucrez.
- A fost cu certitudine impresionată. - De unde ştii că a fost impresionată?
M-a sărutat.
Fix pe buze.
Asta-i recunoştinţa mea, pentru că ai salvat lumea.
Pe viitor, când încerci să impresionezi femei,
ar trebui să începi conversaţia prin a spune că salvezi lumea.
Mi s-a spus că, deşi e adevărat, s-ar putea să pară că mă laud.
Ce s-a întâmplat după ce te-a sărutat?
I-am scos găinaţ de pasăre din păr.
Ira, acum ai făcut tot ce se putea face!
Iar apoi s-a întâmplat.
- Pregăteşte-te să mori! - Pregăteşte-te să mori!
- Îmi place la nebunie filmul ăla. - Şi mie.
Alo.
De ce mă suni? Nu... Vrei să mă laşi în pace? Te rog!
- Observ că eşti distrasă. - E-n regulă.
Eşti un om mort!
Îmi dai telefonul înapoi?
Lisa, dacă s-a întâmplat ceva, mi-ar plăcea să te ajut.
Amice, nota de plată!
După dispariţia Lisei,
am efectuat un model clasic de căutare prin modelul spiralei expansive, pe jos.
Am sunat la toate companiile de taximetrie.
L-am sunat şi pe prietenul meu de la Agenţia Naţională de Securitate,
să se uită la pozele făcute cu satelitul în acea zonă,
să vadă dacă-i vreo urmă de Lisa.
După ce i-ai zis să se uite? O caleaşcă din dovleac?
- Nu înţeleg ce vrei să zici. - Ce a scris pe şerveţel?
Orice era, s-a îmbibat cu bere.
- L-am uscat în cuptor... - De unde-mi ştii numele?
- Amicul meu de la Securitatea Naţională. - Cine-i ăla, mai exact?
- Nu pot spune. - Stan, nu?
- De la operaţiunile speciale? - N-am voie să zic.
O poţi găsi pe Lisa? Te rog, e în pericol.
Dacă Lisa chiar arată aşa cum ai descris-o, atunci e de nota 9.
Sunt conştient de scara ce clasifică în mod subiectiv
măsurile interpersonale de atracţie sexuală.
Tu, probabil, mă consideri că fiind de nota şase,
dar, dacă-i aşa, trebuie să ţii cont şi de faptul că,
pentru unele femei, inteligenţa măreşte acel număr în mod substanţial.
Pentru noua ta băutură!
Se bazează pe o reţetă creată de Rasputin pentru ultimul ţar al Rusiei.
Îmi provoacă vomă!
Câteodată, o femeie scapă de un bărbat în bar,
pentru că-şi aduce aminte, dintr-o dată, că l-a întâlnit într-un bar.
Întâlnirea noastră a cuprins toţi cei cinci indicatori ai unei conexiuni profunde:
Atracţie, atingere, înălţimea vocii, contactul vizual, limbaj necenzurat.
Ce limbaj necenzurat?
Am discutat despre fecalele despre găinaţul din părul ei.
Îţi dau zece mii de dolari.
Iar după moartea ta, pot aranja să ţi se lanseze cenuşa spre soare.
- Cum poţi refuza o astfel de ofertă? - Mulţumesc.
- Pentru ce-a fost aia? - Arhiva noastră.
w w w . s u b t i t r ă r i - n o i . ro
Traducerea şi adaptarea: redemer0/al3x04
Asta a fost făcută de un artist,
care a început într-o gaşcă ce vandaliza clădiri.
Un infractor ce şi-a schimbat viaţa...
Foarte subtil, Leo.
Nu încerc să fiu subtil, încerc să te deschid la minte.
- Ai grijă! - Scuze.
Ce?
Du-te spune-i omului acela că i-a picat portofelul şi dă-i-l înapoi.
Şi dacă-ţi oferă o recompensă, refuz-o.
Mă rog...
Scuzaţi-mă!
Domnule! V-a picat portofelul.
Leo?
Îl cunoşti pe omul ăla?
Da.
Cine-i?
Cu toţii avem oameni din trecutul nostru pe care trebuie să-i uităm.
Da, se pare că te descurci de minune la asta.
Să mergem.
Vii des pe aici?
Ţi-ar pica bine o nouă replică de agăţat.
Nu e o replică, e o întrebare.
Da, vin des pe aici. Sunt Therese.
Walter. Caut pe cineva.
Lasă-mă să ghicesc, pe Cenuşăreasa?
Mă gândeam că ai putea să recunoşti acest pantof.
E posibil ca proprietara să fie o prostituată. Ca tine.
Dragă, ne numim fete de petrecere. Ţine de semiotică.
Vorbeşti destul de inteligent, pentru o fată de petrecere!
N-ai nicio idee cât de mult costă
să obţii un doctorat în statistică de la Rutgers.
Sunt îngropată până aici în datorii.
Foarte elastică!
Şi, după cum poţi vedea, port exact acelaşi pantof, pe negru.
Caut o fată blondă.
A fost aici la bar seara trecută. Are un semn de frumuseţe aici.
Lisa. Ea nu-i de-a noastră.
E o femeie singuratică care face sex pe gratis.
Totuşi, aveţi exact acelaşi pantof?
M-a întrebat de unde mi-am luat pantofii. I-am zis.
- E o chestie de fete. - Îmi zici şi mie?
De ce aş face-o?
Îţi spun ceva ce nu ştii, dar ţi-ar plăcea să ştii.
De la Madison Boutique de pe Sand Dollar.
Întreabă de Johnny. Zi-i că te-a trimis Therese.
Bine, rândul tău.
- Ştii că sunt falsuri, nu? - Poftim?
Sunt lipiţi, nu cusuţi.
Îl omor pe Johnny!
Poţi să-l omori după ce vorbesc eu cu el?
Mamă, Leo era gras!
De unde mi-ai aflat parola?
Ţi-o rosteşti când o scrii.
În caz că n-ai observat, ai o voce cam groasă.
Ozymandias.
Dacă voiai să afli trecutul meu, puteai să mă întrebi pe mine.
Tipul ăsta ţi-a omorât familia?
Pleacă de la calculatorul meu, te rog.
Du-te înapoi la lucru, te rog.
Am fi de aceeaşi vârstă.
De aceea m-ai luat?
Ai o înclinaţie psihologică pentru a-ţi înlocui fata moartă?
- Vrei să-mi cumperi ceva? - De ce nu?
Pentru că, de cele mai multe ori, uiţi să ceri bani oamenilor
pentru că le-ai găsit lucrurile.
Oamenii sunt foarte recunoscători pentru ceea ce fac.
Am destui bani. Sau lucruri ce pot fi transformate în bani.
Da, bine, te rog nu-mi mai spune.
Ca agent federal, s-ar putea să fiu nevoită să te raportez la fisc.
- Ce-o să-mi cumperi? - Pantofi.
Iubesc pantofii! Sunt ca o fetiţă în privinţa asta.
Şi în alte privinţe.
Stai puţin.
- Ce trebuie să fac? - Fii tu însuţi.
Îi ador! Îi ador atât de mult, că-mi vine să plâng!
Şi mie-mi vine să plâng doar când văd cât de bine îţi vin.
Isabel n-a mai plâns de când a plesnit-o doctorul peste fund.
Pe mine m-a plesnit ieri un doctor peste fund.
Nici eu n-am plâns.
Ţi-i las la 1060 $. Plus taxe.
Dumnezeule, iar începe!
Pantofii ăştia ar putea la fel de bine să fie lanţuri.
Îi ceri unei femei să plătească o mie de dolari
pentru ceva ce o subjugă bărbaţilor.
Ce o subjugă? O fac cu 10cm mai înaltă!
- Chiar mă fac. - Nu poate fugi în ei, nu-i aşa?
Lasă-mă să-ţi zic altă chestie.
Pantofii ăştia sunt creaţi în aşa fel, încât să-i poziţioneze fundul
într-un mod prin care, printre primate, să sugereze că-i în călduri.
Astea-s aceleaşi impulsuri care-i fac pe fotografii de modă
să pozeze femei care-s întinse pe jos sau aplecate,
pentru a le lua demnitatea şi puterea.
Eu zic ca surorile să se ridice şi să reziste!
Nu înţeleg ce spui, pentru că faci ca lucrurile bune să pară a fi rele.
Picioarele mele arată cu 10 cm mai lungi.
Bine. Vrei să ne scuzi pentru o clipă?
Sigur.
- Asta va ajunge clar pe blogul meu! - M-a trimis Therese.
Fir-ar să fie!
- Mă poţi ajuta? - Da, domnule!
Voiam să zic că vreau preţul special.
600 de dolari perechea.
- Hai, mă! Sunt falsuri. - Prefer termenul de imitaţii.
Ţi-i pot lăsa la 200 de dolari. Răspuns final?
- O să fiu sincer cu tine. - Da?
- N-am venit aici pentru pantofi. - Da?
- Caut o femeie. - Nu!
Pe unul dintre cumpărătorii tăi de falsuri, pe nume Lisa.
- Lisa e un nume foarte des întâlnit. - Vezi modelul ăsta de uzură?
A strâns prea tare cu degetele, pentru că-i sunt prea mari pantofii.
Lisa are picioare de mărimi diferite,
aşa că probabil a încercat să te facă să-i vinzi o pereche cu mărimi diferite,
fapt la care probabil ai zis nu, aşa că a strâns din degete.
Lisa aceea!
Va trebui să-mi dai un motiv bun pentru a-ţi zice mai multe.
Nişte lanţuri pentru sfârcuri ar fi un început bun.
O vezi pe femeia aia de acolo cu care am venit?
E poliţistă.
Aşa că, ori îmi spui unde o pot găsi pe Lisa,
ori îi spui Isabelei să vină aici să se uite în camera ta secretă.
O să-i ţin în cutie până-l întreb pe Leo dacă chiar îţi permiţi o mie de dolari.
Au fost doar 200 $.
- Sunt falsuri. - Ce?
Simt că ar trebui să precizez că, chiar dacă crezi că arăţi mai frumoasă
în pantofii ăia, de fapt nu arăţi.
Sunt destul de sigură că arăt.
Nu. Felul în care eşti frumoasă n-are nimic de-a face cu pantofii ăia.
Ca bonus, m-am gândit că i-ai putea înştiinţa pe cei de la vamă
în legătură cu pantofii contrafăcuţi.
E o pană bună de pus la pălăria carierei tale,
care e cu 10 cm mai sus de pământ, datorită acelor tocuri contrafăcute.
Mulţumesc pentru minunatul meu dar, Walter.
Alo?
La TV, când se deschide o uşă după ce baţi la ea,
înseamnă că o să găseşti locul ciuruit de gloanţe şi distrus.
Bine...
Iar dacă apartamentul nu e distrus, atunci se află un cadavru în el.
În baie.
De obicei, în spatele draperiei de duş.
Asta era a treia opţiune...
- Pot să scot astea? - Nu te mişca! Cine eşti?
Walter. O caut pe Lisa. Tu cine eşti?
Amanda. Colega de cameră a Lisei. Eşti un ciudat?
Nu în întregime.
Le poţi scoate, dar să ştii că am reîncărcat.
Cum ai cărat două coşuri de rufe?
E doar un coş. Ăsta-i un pistol cu electroşocuri foarte bun.
Îmi dai nişte apă, te rog?
Cum de nu m-ai întrebat ce vreau de la Lisa?
Vrei ce vrea orice bărbat de la Lisa.
- Ceea ce primesc de fiecare dată. - Nu vreau aia.
- Vreau doar să-i înapoiez pantoful. - Asta-i ceva nou.
Oricum, nu ştiu unde-i Lisa. N-am mai văzut-o de zile bune.
- E ceva normal? - Da.
Merge în diferite locuri cu bărbaţi.
Şi mereu vine acasă singură.
Apoi, merge şi-şi cumpăra chestii din-astea ca să se înveselească.
Pe mine mă fac să mă sinucid.
Dar, mă rog...
L-ai văzut pe tipul ăsta?
- Bineînţeles. - Serios?
Da. M-am abonat la "Scientific American".
E Ira Messing. Lucrează pentru NASA.
E datoria lui să protejeze planeta de asteroizi.
Lisa ar şti cine e?
Lisa nu l-ar recunoaşte nici pe Stephen Hawking,
dacă ar da peste ea cu scaunul cu rotile.
Hawking e un fizician foarte faimos.
Ştiu. Am găsit acceleratorul de particule pentru buzunar, pe care l-a pierdut.
E tare...
Nici nu mă surprinde că m-a recunoscut. Sunt foarte celebru în anumite cercuri.
În nişte cercuri restrânse. Ca nişte buline.
Ceea ce vrea Walter să zică, e că Lisa obişnuieşte să dispară.
Cu bărbaţi.
Spui asta cu mare vâlvă. De parcă ar trebui să-mi pese.
Multor bărbaţi le pasă.
Lisa era îngrozită. Era în pericol. Trebuie s-o ajut!
De ce-şi face griji pentru o femeie, un tip care poate salva întreaga lume?
Pentru că, a salva lumea, nu te face să te simţi mai puţin singur.
- Aţi avut vreodată copii? - Da.
- Şi nu ai da lumea pentru ei? - Ba da.
Vreau o femeie care să mă iubească. Vreau o familie.
Ca să nu mai zic că-i sunt dator lumii să-mi transmit inteligenţa.
Nu-ţi face griji. Walter nu se va opri din a căuta până când n-o găseşte.
- Pot ajuta. - Nu-mi place să fiu ajutat.
Urăsc să fiu ajutat.
Te rog!
Walter, după ce-o găseşti pe Lisa,
ar fi bine pentru Ira, dacă ar fi ajutat şi el.
Poate lua toţi laurii. Nu-mi pasă.
Nu, dle Sherman, nu înţelegi.
Chiar mi-ar plăcea s-o ajut pe Lisa. Pe bune.
Poate Ira ar putea să supravegheze barul.
- La ce folos? - În caz că se întoarce Lisa acolo.
Crezi că ar putea face asta?
Bazează-te pe mine!
Şah!
Înţeleg ce faci. Mi-l scoţi din cale.
Bine, să zicem că asta fac.
- Ce-i cu tine? - L-am văzut.
Pe Nathan Stein.
- L-ai omorât? - Încă nu.
A fost şi Willa acolo când l-am văzut. Apoi ne-a căutat pe internet.
- N-ar trebui să aibă acces. - Mi-a spart parola.
Nu poţi să zici că ţi-a spart-o când îţi rosteşti parola cu voce tare,
de fiecare dată când intri.
Ozymandias.
A zis că îmi caut o înlocuitoare pentru fiica mea.
Leo, Willa se pricepe de minune la a enerva oamenii.
E darul ei special.
Trebuie doar să-ţi schimbi parola sau o să stea tot timpul acolo.
Asta-i o cale de a rezolva problema.
Cine-i?
Bună, sunt eu. Am făcut o razie la magazinul de pantofi.
- Da? Eu am fost electrocutat azi. - Sunt sigură că o meritai.
Îmi invoc dreptul de a nu spune nimic,
căci oamenilor le place să vorbească în astfel de situaţii.
Dumnezeule, ăla-i Johnny?
Da, îşi invocă dreptul de a nu spune nimic.
Salută-l din partea mea!
Dacă am loc de el ca să mai zic ceva...
Crezi că mi-ar da o pereche din pantofii ăia contrafăcuţi?
- Mărimea 43. - De ce, ai întâlnire cu o amazoană?
- Nu. Sunt pentru mine. - Cu siguranţă.
Uite, am apucat să mă calmez după seara trecută.
Da, ce-a fost cu aia?
Dacă te concediez, ofiţerul supraveghetor o să te bage înapoi la detenţie.
Să mă concediezi?
Poţi rămâne aici până-ţi găseşti altă slujbă sau altă locuinţă.
Stai... Te descotoroseşti de mine?
Da.
Bine, bine, te-ai făcut înţeles. Mi-am învăţat lecţia.
Să nu mai menţionez de fiica moartă.
O să-ţi dau recomandări bune, dar trebuie să pleci.
Nu mai eşti binevenită aici.
Poate ar trebui s-o iei cu încetul, ştii?
Puţin rimel şi lenjerie intimă de mătase.
Ce faci?
- Găsesc lucruri. Tu ce faci? - I-ai zis lui Leo să mă concedieze?
Nu. I-am zis să-şi schimbe parola.
- Te-a concediat? - Cred că l-am supărat.
Crezi? Să enervezi oamenii nu-i cel mai mare talent al tău?
Leo ia lucrurile prea în serios.
Willa, Leo a ajuns faţă-n faţă cu omul responsabil pentru moartea familiei sale.
E destul de serioasă treaba.
Apoi te-ai comparat cu fiica sa moartă?
Mă dor picioarele, de la pantofii ăştia,
mai rău decât când au fost biciuite în Bahrain.
Ce să fac ca să nu mai fie Leo supărat?
Construieşte o maşină a timpului, nu mai fi atât de oribilă,
nu te naşte, în primul rând.
Hei, nu-i ca şi cum n-aş vrea să plec naibii de aici.
Mincinoaso!
Nu vrei să pleci niciunde, până nu-mi spargi seiful.
Ce? Nu vreau să-şi sparg seiful.
- Ce seif? - Te rog...
Eşti mai uşor de citit decât un roman de Harlan Coben.
Oricum, ai zis că seiful tău nu poate fi spart.
Aşa e.
Atunci n-ai de ce să-ţi faci griji
şi ar trebui să-mi spui ce să fac ca să rămân.
Te rog, Walter.
Ai trei opţiuni. Prima: îţi ceri scuze.
Am încercat şi n-a mers.
- A doua: îl implori să aibă milă de tine. - Eu nu implor. Care-i a treia?
O aşchie de tec.
Cum crezi că ajunge o aşchie de tec pe talpa unui pantof?
De pe-o barcă.
Foarte bine!
Trei: găseşti o cale de a te achita faţă de Leo şi ai rezolvat.
- Cum ar fi ce? - Asta-i problema ta.
- Deci căutăm o barcă. - Cu punte din lemn de tec.
Văd cam o sută de bărci care să aibă punte din lemn de tec.
Am numărat 87.
- Cred că sunt o mie de porturi în Florida. - 1,527.
Şi de ce ai ales acest port?
Înainte să meargă la bar, Lisei i-a intrat o aşchie în pantof.
- De la o barcă? - Ira a sunat la taxiuri.
- N-a mers cu taxiul. - Era la distanţă de mers pe jos.
Pe tocuri. Crede-mă, e ca şi când ai merge pe cărbuni încinşi.
Ăsta e singurul port aflat la distanţă acceptabilă pentru mersul pe tocuri.
M-am gândit că Lisa întâlneşte lupul cel rău pe barca asta,
se sperie şi fuge pe tocuri în căutarea lui Făt-Frumos.
Vrei doar s-o speri pe Willa, nu? N-o dai afară pe bune.
Ba da. Ai avut dreptate. M-am înşelat eu.
N-o pot ajuta.
Care e barca lupului cel rău?
Lisa mai avea şi găinaţ de pasăre în păr.
- Îl cheamă Nathan Stein. - E curier de diamante?
Şi de rubine şi de smaralde.
- Care-i escrocheria? - Nu-i niciuna. Îl prindem şi-l jefuim.
Nu. Noi nu lucrăm aşa. Noi furăm, nu jefuim.
Care-i diferenţa?
Dacă le faci rău civililor, trezeşti interesul poliţiei.
Dacă doar iei câte ceva, poliţia trece cu vederea.
Timo, sunt diamante în valoare de un sfert de milion de dolari.
Bine. Dacă eşti prea laş, îl rog pe Costa.
- Oricum e mai înspăimântător decât tine. - Lasă-mă...puţin.
Lasă-mă să mă gândesc.
Ordonanţa 8.10, secţiunea HC defineşte trecerea neautorizată
drept a intra de bună ştiinţă fără autorizaţie sau fără invitaţie.
- Dar dacă mă împiedic şi pic pe ea? - Suntem în America. Mergem în instanţă.
Îmi asum riscul.
E lemn de tec.
Walter?
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat data trecută când ai intrat pe o uşă deschisă?
Da. De aceea, intri tu primul.
Să terminăm repede. Ştii ce cred eu despre bărci.
Ce a murit aici?
E o barcă de pescar. Cred că peşti.
Peştii au molari?
Dar picioare?
Vreau să afli proprietarul unei bărci.
Eu vreau să nu mă crezi secretara ta.
Îmi plac jocurile, dar ăsta e un moment delicat.
Walter, n-am timp să flirtez cu tine.
- Spune-i despre pasăre, dinte şi pantofi. - Ce? Ce dinte?
Te salută Leo. Isabel îţi transmite multă iubire.
- Ba nu a zis asta. - Ce ascunzi?
- Numele bărcii e Stardust. - Nici nu mă gândesc, Walter.
Mulţumesc.
Walter... Walter?
- Trebuie să luăm pantofii cu noi. - Ordonanţa 9.18, secţiunea 13A.
Sustragerea sau fabricarea de dovezi se pedepseşte cu cinci ani în închisoare.
Dacă predăm cazul poliţiei, n-o să o mai găsesc pe Cenuşăreasa.
Walter, nu ţi se pare că avem de-a face cu un criminal în serie?
Ba da. Un criminal în serie care omoară femei cu numărul 37 la pantofi.
Şi cine se ocupă de astfel de cazuri? FBI-ul.
Până când ei o să ajungă la stadiul în care suntem noi,
Cenuşăreasa va fi carne tocată.
Dacă Lisa nu e moartă, nu ar trebui să încercăm s-o salvăm?
Nu joci corect.
Să presupunem că Ira e criminalul. Eu sunt Ira, iar tu eşti Lisa.
- Ira e criminalul în serie? - Are tot ce-i trebuie.
Inteligent, ciudat, concentrat, neintegrat în societate.
Tocmai te-ai descris pe tine.
Eu sunt Ira. Ne întâlnim în bar, îţi cumpăr ceva de băut.
Vorbim, ne ameţim. Flirtăm.
- De ce trebuie să fiu eu fata? - O viaţă e în pericol, Leo.
- Eşti foarte chipeş în seara asta. - Mai bine de atât nu poţi?
- Nu. - Bine.
Te ademenesc pe barca mea,
unde te alegi cu o aşchie în pantof şi găinaţ în păr,
după care lucrurile devin ciudate.
- Abia acum devin ciudate? - Dezvolt un interes ciudat pentru pantof.
Tu ce faci?
Asta aş face.
Apoi, aş fugi să mă ascund, fără pantof, pentru că ţi-ai lăsat saliva pe el.
- Dar e o teorie bună. - Foarte bună.
Unde mergi?
Dacă Făt-Frumos e acolo şi ciopârţeşte femei,
cineva ar trebui să stea cu ochii pe el.
O să continui căutarea Cenuşăresei.
Uite-l.
Eşti în stare să faci asta?
Nu fi timid. Fii bărbat!
Dă-mi servieta.
Nu prea cred.
Ajutor! Mă jefuiesc!
Mă dau bătut.
Acum, vierme ce eşti!
Acum ce mai vrei?
Nu poţi ucide oameni şi să tot mai trăieşti, bogat şi fericit.
Bine!
Ozymandias.
- Ai pantoful? - Vrei să-l probezi?
Ce fată s-ar putea opune unui sfârşit fericit?
- Ce ai? - Nu asta e întrebarea potrivită.
Ce are pantoful? Asta e întrebarea potrivită.
- Nu merge. - E complicat.
Nu toate femeile au acelaşi număr la pantofi.
Pot să-l fac să încape.
Nu face asta. Walter? Walter?
Walter? Walter? Walter?
Bună!
Nu mă lua cu "Bună". Ce puneţi tu şi Leo la cale?
Cred că am dat peste un criminal în serie.
Ce-ai spus?
Ăştia sunt pantofi găsiţi pe o barcă ce ar putea fi a unui criminal.
Vrei să spui că ai sustras dovezi de la locul crimei?
- Da. - Pantofii sunt ai victimelor?
Aşa am crezut, dar uite. Vezi?
Walter, s-ar putea să fi compromis o investigaţie,
ca să nu mai zic că rişti şi nişte acuzaţii penale.
Urmele de uzură sunt aceleaşi la fiecare pantof.
- De la forţarea degetelor. - Şi?
Deci pantofii nu sunt ai victimelor. Aparţin aceleaşi persoane.
- Criminalul? - Îţi mulţumesc că eşti atentă.
Walter, nu pot vorbi acum. Ira s-a pus în mişcare.
Femeia după care s-a luat seamănă cu descrierea Lisei.
Nu Făt-Frumos e criminalul.
- Cenuşăreasa e. - Poftim?
Pantofii sunt ai unei singure persoane: Lisa.
Îşi pierde pantoful şi apoi îl omoară pe cel ce o găseşte.
- Eşti sigur? - Da.
- Lisa e criminalul? - Vorbesc cumva codat?
- Pleacă. - Trebuie să-i opreşti, Leo.
- Îi ai? - Nu!
Ne întâlnim la barcă.
Am atacat şi am schilodit pe cineva pentru un Rolex şi o mie de dolari?
Fără onomatopee d-astea, Willa.
- Ai făcut-o intenţionat. - Linişteşte-te, Timo.
Să mă liniştesc?
Am schilodit un om şi nici nu vrei să-mi spui de ce.
Încep să cred că e adevărat ce se spune despre tine.
Ce se spune?
Că eşti doar pe jumătate din familia ţiganilor.
- Cine spune asta? - Tatăl tău nu era ţigan.
Unii oameni spun că asta te face gaje.
Ce-o să-i spui unchiului Shad?
Ce să spun? Că m-a obligat Willa? O să par slab şi prost.
- Stai liniştit. - Nu înţelegi, nu-i aşa?
M-ai minţit. O rudă de-a ta.
Dacă unchiul Shad o să afle, o să te declare gaje, o să te renege.
Eşti un nimeni fără familie.
Eşti singură în lume.
Această persoană, Lisa, se preface speriată şi pleacă,
- lăsându-şi pantoful în urmă. - Corect.
- Bărbaţii o găsesc, iar ea îi omoară. - Cum o găsesc toţi acei Făt-Frumoşi?
- Mai ţii minte şerveţelul? - Cel care a fost udat?
Scrie ceva pe el, probabil numele bărcii.
Norocul lui Ira că a fost udat, că altfel era mort acum.
- Frate! - Nu poate avea un avantaj prea mare.
Walter. Walter!
Tu eşti cel care găseşte lucruri. Cum găseşti genul ăsta de oameni?
- Urmărind găinaţul. - Cum urmărim găinaţul?
Cel mai indicat ar fi să mergem după păsări.
Ordonanţa 8.12, secţiunea 14.
Se consideră furt obţinerea sau folosirea a ceva ce aparţine altcuiva.
- Îmi asum riscul. - Walter? Walter!
- Am găsit-o. - Unde eşti?
- La doi kilometri în nord de port. - Sun la autorităţi.
Să nu intri de unul singur. Aşteaptă autorităţile.
Am înţeles.
Doi prinţi la preţul unuia.
Chiar e un aparat bun de electroşocuri.
Ai lua vreodată în considerare opţiunea de a te lega de ancoră?
Lumea ar fi un loc mai bun dacă ucigaşii ar începe cu ei înşişi.
Eşti primul prinţ care reuşeşte să mă găsească fără şerveţel.
- Asta te face şi cel mai deştept. - Ei bine...
Nu că vreau să mă laud, dar, teoretic, eu sunt cel mai deştept.
Dar iată-vă pe amândoi, legaţi de scaune, pe cale de a deveni mâncare pentru peşti.
Asta te face pe tine cea mai deşteaptă.
Toţi credeţi că sunteţi cei mai deştepţi prinţi.
Dar niciunul nu ştie absolut nimic despre romantismul adevărat.
Totul se rezumă la sex.
Mi-ai spus chiar tu.
Speram că o să-mi aprecieze sinceritatea.
Niciodată nu o apreciază. De ce-l urăşti aşa de rău pe Făt-Frumos?
Nu-l urăsc pe Făt-Frumos. Încă îl mai aştept să intre pe uşă.
Până acum, toţi aţi fost doar nişte impostori.
Ce rezultat empiric ar trebui să vezi ca să zici că l-ai găsit pe cel adevărat?
Vrea pe cineva care să vadă dincolo de exteriorul ei frumos,
cineva care să o cunoască în detaliu, aşa cum o cunosc eu.
Mirosul tău preferat e cel de iasomie.
E şi floarea ta preferată.
Urăşti personajele siropoase din romane de dragoste,
dar îţi plac cele eroice din romanele istorice.
Te-ai îndrăgostit când erai tânără.
Dar a fost iubire interzisă.
Poate un verişor...sau o altă femeie.
Dar încă de atunci, îţi cauţi acea persoană specială, alesul.
Însă, în inima ta, ştii că întotdeauna îţi vei dori ceva ce nu poţi avea,
iar asta nu e corect.
Ţi-am adus ceva.
E în plasă.
Uită-te.
Lasă-mă să te încalţ cu el. Am nevoie doar de o mână.
Dă-mi drumul!
- Eşti bine? - Da.
Realizezi cât de aproape ai fost de a fi omorât?
Ar trebui să fii fericită. Îţi asumi meritul pentru arestare.
Gustă asta.
Crede-mă că-mi place să-mi asum creditul,
dar nu dacă asta înseamnă ca tu să mori.
Nu te înmuia, Zambada. Nu sunt iubitul tău.
Dumnezeule!
E cea mai bună băutură pe care am băut-o vreodată.
Da? Am numit-o "Puterea ursului". După Leo. Te-ai prins?
- M-am prins. Foarte isteţ. - Din cauza staturii lui.
Locul ăsta are nevoie de o băutură specifică.
Asteroidul cunoscut sub numele de Apophis ar putea trece pe lângă Pământ în 2029
în cazul unei schimbări de deplasare.
Eu estimez că probabilitatea e de aproximativ 1 la 250.000.
Bine, Ira şi Therese.
Nu mai vorbiţi prostioare.
Ce se întâmplă acolo?
Am promis că i-o găsesc pe Cenuşăreasa.
Ea e.
Iubirea adevărată e un animal ciudat.
De ce conduci tu barul? Unde e Leo?
Leo se ocupă de o problemă cu personalul de muncă.
Pot spune ceva?
Dacă mă minţi, n-o să mai pot să fac ceea ce trebuie.
- Ce trebuie să faci? - Să te ţin la "Capetele Lumii".
Nu voi minţi.
Bine. Cine te-a ajutat?
- Verişorul meu, Timo. - Ţiganii fură, înşeală oameni.
Nu bat oamenii cu bâte de baseball.
L-am minţit ca să fie de acord.
Dacă le spune celor din familie că l-am minţit, o să mă renege.
Există vreo regulă pe care nu eşti dispusă s-o încalci?
E vina lui Walter. A zis să mă revanşez, aşa că am făcut-o.
Walter zicea să-mi faci un tort. Violenţa a venit de la tine.
Violenţa vine din mânie, ştiu despre ce e vorba.
Pentru că Nathan Stein a luat decizii de care ştia că o să-ţi omoare familia?
Când am pornit să-l omor pe Nathan Stein, Walter m-a oprit.
De aia suntem toţi împreună acum.
Ştiu că te-a bucurat să-l vezi pe omul acela bătut.
A crescut inima în mine.
Dar ceea ce-i trebuie inimii mele e să ierte.
- Omul ăla nu merită asta. - Eu merit. La fel şi tu.
Cum o chema pe fiica ta?
Ellie.
O chema Ellie, şi am iubit-o foarte mult.
- Îţi mulţumesc că m-ai iertat. - Aşa! Mulţumeşte-mi.
- Ai face bine să-mi mulţumeşti. - Ţi-am mulţumit.
E frumoasă.
Să ştii că e frumoasă. Ai face bine să zici că e frumoasă.
Asta am spus.
Traducerea şi adaptarea: redemer0/al3x04