ÎNAINTE
Bobby. Bobby !
Plagă împuşcată în dreapta lobului frontal, fără punct de ieşire.
Salutare, dle Singer.
Ţi-a sunat ceasul.
Tâmpiţei.
Bobby ?
Rămâi sau mergi, ce alegi ?
M-ai minţit şi mi-ai ucis prietena.
N-am greşit ucigând-o pe Amy. Tu nu ai putut, aşa că am făcut-o eu.
Tell you the truth,
Ca să fiu sincer... nu mai ştiu de ce fac multe.
Îţi dau un sfat, deşi nu l-ai cerut: retrage-te.
Poftim ?! Nici nu intră în discuţie. N-am de gând să-mi părăsesc fratele.
Fă ce-am făcut eu.
Decizi să te faci bine până în week-end..
Te forţezi să zâmbeşti pentru că trăieşti şi asta e munca ta.
Iar săptămâna următoare o iei de la capăt.
Fă-o cum trebuie, zâmbind, sau n-o face deloc.
ACUM
Barb, tu eşti ?
Supernatural - S07x13 The Slice Girls
Traducerea şi adaptarea: Š CucuBau @ www.titrari.ro
- 'Neaţa. - Salut.
Aia-i a lui Bobby ?
Nu ştiam c-ai păstrat-o.
A mea s-a crăpat.
Lumea păstrează fotografii, chestii d-astea, ca amintiri.
Mai taci, îi aduc un omagiu. Priceput ?
E terapie pentru jelire. Cam ca goana ta după himere.
Goană după himere ?
Patru crime în două săptămâni, mâini şi picioare retezate.
A luat-o razna unul cu fetişul picioarelor.
Bărbaţi adulţi aruncaţi prin pereţi.
- Barem ai citit articolul ? - Nu, am aţipit.
Ce-ai mai bun de făcut ? Dick Roman e intangibil, momentan. Aşa că...
- să ne ţinem ocupaţi. - Exact.
Da.
Ultimul răposat, probabil nu cel din urmă.
Mereu lucraţi aşa târziu ?
Programul e naşpa. Dar beneficiile sunt mişto.
- Doar la cele no-name, nu ? - Nu, şi la cele de firmă.
Cât are flăcăul ?
86 kg. Peretele s-a curbat după impact.
După urmele de sânge, trăia când i-au retezat membrele, ca ceilalţi.
Ucigaşul a vrut să-l chinuie.
Toate victimele sunt bărbaţi, da ? Şi au aceeaşi capodoperă pe ei ?
Da. Întocmai.
- Aţi găsit urme de ADN la vreunul ? - La toţi. Unul a muşcat atacatorul.
L-au adus cu o halcă în gură. Mai bine nu se putea.
Corect.
- Se potriveşte cuiva ? - Nu. Mostrele au fost respinse.
Indicatorii genetici nu se potrivesc cu nimic.
- Cu nimeni din baza de date ? - Nu, cu nimic uman.
Pare să se apropie de genul nostru de "treabă", recunosc.
Mie mi-e de ajuns să aud "Nu se potriveşte cu nimic uman.".
N-am mai văzut simbolul ăsta.
Hai să-mbucăm ceva, apoi ne-ntoarcem la motel şi călărim laptop-ul.
Bună idee. Genială chiar. Uite ce zic eu.
Tu fă asta, eu mă duc sub acoperire printre localnici, să caut indicii.
Te duci la un bar.
Dacă tu vrei să-i spui aşa.
La cină şi la film.
Suna bine... numai că filmul era "Miriapodul uman".
- Şi te-a deranjat chestia asta ? - Cea mai proastă întâlnire.
- Naşpa cu întâlnirile... - Dar ce variante avem ?
Nu mă văd la casa mea prea curând.
N-aud prea des asta.
Ce-i ? Tu eşti pregătit pentru marele angajament ?
Eu ?
Nu chiar.
Fain costum, apropo. Tipii nu prea se mai îmbracă elegant. Îmi place.
Da, este un serviciu mai conservator.
- Ce serviciu ? - Investiţii bancare.
- Dumnezeule. - Mulţam.
- Am auzit că programul e nasol. - Aşa-i.
Dar se fac bani frumoşi.
Am avut un an norocos.
Păi...
...mulţi înainte.
- Arigato. - Ştii japoneză ?
Cât să mă descurc.
- Ia te uită. - Da, ia mă uită.
Nu vrei să continuăm discuţia în altă parte ?
- Arăţi tare rău. - Mă simt şi mai rău.
Apropo, îţi recomand Cobalt Room. Am petrecut o noapte belea.
Dar cred că am îmbătrânit. Ai aflat ce-i cu simbolul ?
- Nu, vom avea nevoie de un expert. - Ce expert ? Al nostru-i mort.
În regulă.
Se prelinge de pe perete până aici...
Fain decorul. Seamănă cu un abator de demult.
FBI.
Băieţi, ea e Charlene Penn. Ea conduce ancheta.
E la fel. N-a intrat forţat. A dat cu el de pereţi. L-a chinuit.
- I-a retezat mâinile şi picioarele. - Acelaşi simbol pe piept.
Oricine ar fi ucigaşul, e un monstru.
Scuzaţi-mă.
Ăsta-i ca celălalt. 30 şi un pic, frumuşel ?
Da. Exact ca primii trei. Destul de prosper, n-avea duşmani.
Uite.
Scuzaţi-mă. Mă ocup eu. Cu ce vă pot ajuta ?
Voiam doar să ştiu ce s-a întâmplat. Eram prieten cu Jerry.
Îmi pare rău. Jerry a fost ucis astă-noapte.
- Locuiţi aproape ? - Da, la două uşi distanţă.
- Ştiţi dacă îi voia cineva răul ? - Nu. Era cel mai de treabă.
- Soţia era supărată pe el. - De ce ?
A avut o aventură de-o noapte, recent. Ann a aflat şi l-a părăsit.
Dar ea n-ar face aşa ceva...
Da, desigur. Mersi.
- Ăla cine era ? - Un vecin.
- A zis că soţia a aflat c-o înşela. - Da, dar nu credem că e ea.
Doar dacă ridică 160 kg şi s-a încălzit cu ceilalţi.
La naiba. Am uitat plosca lui Bobby la Lydia.
Lydia ?
Colega de antrenament de as-noapte. Acum musai s-o recuperez.
Nu numai că ştii cum o cheamă dar o şi suni ?
Mânca-mi-ai.
- Ce dulce... ţi-a dat numărul. - Ele mereu dau numărul.
- Alo ? - Lydia.
Bună, sunt Dean.
Cred c-am uitat ceva la tine. O ploscă veche.
Nu-i cine ştie ce dar are valoare sentimentală.
- N-ai văzut-o ? - Nu. Te sun dac-o văd.
- Vrei numărul meu ? - L-a reţinut mobilul.
Scuze. Tre' să închid. Sunt foarte ocupată acum.
E foarte ocupată.
Respiră.
Controlează-te, Lydia. Aşa cum faci în toate.
Mai împinge o dată.
Durerea este o onoare.
- Cum o vom numi ? - O veţi numi Emma.
Următoarea.
Fascinant. Serios. E un desen chiar reuşit.
Dacă ignori faptul că era crestat în corpul cuiva.
Dle profesor Morrison, speram să ne spuneţi ce reprezintă.
Da, poate.
- Poate ? - Posibil să pot, chiar probabil.
- Cum mă va recompensa FBI-ul ? - Prin recunoştinţa unei naţiuni.
Şi o vorbă bună la Fisc.
- Pare să fie antic. - Tot am aflat ceva.
O versiune depravată a simbolisticii, asociată cu veneraţia.
Categoric un script obscur regional. E nevoie de o cercetare mai amplă.
- Bine. Perfect. Ne vedem mâine. - Mâine ?!
Asemenea proiecte cer timp.
Profesore ! E vorba de un criminal în serie.
Guvernul are nevoie de dvs.
Dlor, menajera mea are nevoie de carnet verde.
- Unde Dumnezeu l-ai găsit ? - E expert în domeniul său.
Când domeniul său include chestii care fac poc noaptea,
el nu va valora nici cât o ceapă degerată.
Şi ce ar trebui să facem, Dean ? Să tăiem frunze la câini ?
Sam, asta facem acum !
Dean, şi eu vreau să-l sun, ştii ? Crede-mă. Dar Bobby nu mai e.
- Ne mulţumim cu ce găsim. - Da. Asta clar facem.
- De ce naiba nu sună ? - Cine, Lydia ?
- Ţi-a dat o fată papucii a doua zi ? - Cred că te distrezi prea mult.
La naiba, ma duc după ploscă.
Don.
Dean.
- Probabil că n-ai primit mesajele. - Ba da. Doar că am fost ocupată.
- Mi-am uitat plosca aia seara trecută. - Da. Am găsit-o.
E atât de veche şi şifonată că era s-o arunc.
Aşa era şi fostul proprietar.
Dar îmi era foarte drag şi n-aş vrea s-o pierd.
Ţi-o aduc imediat.
Ce mai faci ? În afară că eşti "ocupată".
Nimic altceva. Doar foarte ocupată. Poftim.
Văd de ce eşti ocupată. Faci pe dădaca.
- Nu. - E a ta ?
Nu mi-ai zis că ai o fetiţă.
Probabil că nu ne-am spus multe.
- Cum o cheamă ? - Emma.
- Bună, Emma. Primul copil ? - Da.
- Cresc ca buruienile, aşa am auzit. - Nici n-ai idee.
Scuze. Tre' să răspund.
Alo.
Salut. Unde eşti ? E o ploscă, nu Sfântul Graal.
Sunt sociabil, ce vrei ? Socializez acum.
Ai aflat ceva de la Morrison ?
Încă nu. Întoarce-te aici. Întârziem la medicul legist. Dean ?
- Numai puţin. - De ce nu...
- Cine-i tipul de alături ? Cine-i ? - Mai eşti ?
Nu vorbi. Discutăm mai târziu.
- Alo ! - Te sun eu.
Avem iar un tip cam de un chintal...
Aşa de tare l-a izbit de perete că are bucăţi de tencuiala în craniu.
Ce a făcut ca FBI-ul să se implice ?
Credeam că aveţi cazuri mai importante.
Nu. De fapt...
Cred că asemănarea cu anchetele suspendate.
Dacă e acelaşi criminal, atunci a schimbat statul, şi interveniţi voi.
Exact. Cum spune el.
Da, mă rog. Grăbiţi-vă. Nu lucrăm doar la cazul vostru.
Te obişnuieşti cu ea.
Apropo, Eddie, n-am adus celelalte dosare.
- N-ai cumva o copie ? - Ba da.
Perfect.
Cobalt Room.
E destul de cunoscut.
Dacă vrei să te cuplezi, acolo te duci.
- Am auzit. - Victima nr 2 a fost acolo.
Garda de corp spune c-a plecat cu o tipă sexy.
- După două zile e doar un necrolog. - La fel şi Jerry Price.
- Din câte observ mai sunt câteva. - La fel şi în Chicago.
Căsnicii dezbinate, aventuri cu necunoscute,
d-astea, fix înainte să moară.
Mersi.
- Emma e gata ? - Da. Intră.
Mulţumesc.
- Da. - Bă frate. N-ai mai venit.
- Sunt lângă casa Lydiei. - Haide, frate. Ai o obsesie, sau ce ?
Nu, pe bune. Am văzut numai ciudăţenii.
- Adică ? - Îţi spun imediat ce aflu.
- Dar ceva nu e bine. - Sau eşti obsedat.
- Gura, vorbesc serios. - Ai nevoie de întăriri, sau...
Încă nu. Tu cum stai ?
Se pare că a mai fost un val de asemenea crime în Chicago
acum doi ani, şi în Miami cu doi ani înainte de asta.
Toate victimele erau tinere, prospere, mulţi s-au dus la acelaşi bar.
Cam atât. Urmele se pierd repede.
- Da ? - Da. Şi apropo... ca să râd un pic,
aici, unele dintre victime s-au cuplat la Cobalt Room, unde ai fost şi tu.
- Ai scăpat ca prin urechile acului. - Tre' să închid.
Mişto conversaţie.
Emma, grăbeşte-te. Haide, Emma.
Emma. Să fii cuminte. Să ne mândrim cu tine.
Aşa voi face, mami.
Pa, Emma.
Urăsc chestiile astea.
Aşa, şi ? Poate că mai are un copil de care nu ţi-a spus.
Nu, doar unul. Emma.
Dar în noaptea petrecuta la ea nu avea niciunul.
Şi am fost la ea acasă, frate.
Nu era niciun ţărculeţ, nicio păturică, nicio jucărică.
Da, de parcă la asta te concentrai tu.
Bă tată, mi-ar fi sărit în ochi. "Atenţie !".
- Şi, din senin, copil. - Da, cel care crezi că vorbea.
Vorbea. Şi nu ca bebeluşii.
Eşti expert în dezvoltarea copilului ?
Ştiu doar că nu spun: "Mamă, cine-i ăla ?".
Şi uite aşa... Lydia dă copilul care o strigă mami acestor două femei.
Dar nu un bebeluş. Nu, copila asta are cinci ani şi acelaşi nume, Emma.
Pe fiii lui George Foreman îi cheamă George.
Mă iei la mişto intenţionat ? Ştiu când ceva e ciudat, frate.
Nu există explicaţie logică.
Emma era bebeluş dimineaţă. Seara era Hannah Montana.
La începuturi.
- E profesorul. - Profesorul, perfect...
Rezolvă el tot.
În această seară aparte, vă alăturaţi unei familii de excepţie.
Sunteţi pregătite sa ni vă alăturaţi şi să ne învăţaţi obiceiurile.
Astfel o omagiem pe creatoarea şi protectoarea noastră.
Vânăm şi ucidem pentru ea.
Iar acum mâncăm vânatul ca simbol al armoniei cu cele
care şi-au îndeplinit misiunile sângeroase extinzând viaţa tribului.
Haide, Emma. Trebuie să mănânci.
N-a fost uşor să identific pergamentul.
Învăţăceii n-ar fi reuşit.
- Profesore... Simbolul ? - Aşa. E antic, cu caracter regional.
Foarte greu de identificat. Dar am găsit unul identic.
Este o variaţie a unui simbol de pe Panteonul grecesc,
templul zeiţei Harmonia.
După legendă, Harmonia şi Ares, zeul războiului, sunt părinţii amazoanelor.
- Amazoane ? - Ca Wonder Woman ?
Nu, ca un trib de războinice. Chiar au existat.
Benzile desenate sunt nişte tâmpenii.
Simbolul cred că a apărut odată cu amazoanele.
Pictografe care o omagiază pe Harmonia, sau talismane oculte, cum vreţi.
Era o cultură exclusiv feminină. Foloseau bărbaţii doar la procreare.
Toate victimele erau bărbaţi.
Aşa aţi spus, şi aveau simbolul crestat pe piept.
- Iar palmele şi picioarele retezate. - Asta chiar e interesant.
Ne-a atras atenţia.
Odată gravide, ucideau bărbatul, retezând mai întâi anumite membre.
Nu le-am putut verifica legitimaţiile pentru că e fals tot ce au.
Sap de ore bune. Un lucru e sigur, nu sunt de la FBI.
- Dar ce fac aici ? - Ne caută pe noi, asta fac.
Ţi-aduci aminte de fraţii ăia,
criminali în serie, de acum două luni ?
- Ei sunt ? - E doar o bucăţică din adevăr.
Sunt ucigaşi. Justiţiari. Dar ne-am mai lovit de vânători.
Unul deja e programat la moarte. Îl programăm şi pe celălalt şi gata.
Ştiu că Bobby are o enciclopedie greacă a ciudăţeniilor.
M-am lovit de ea când am mai căutat prin tâmpenia...
- Murea dacă era ordonat ? - E ordonat.
Aceeaşi ordine ca-n creier.
- Ai mai aflat ceva ? - Da.
Sunt tot felul de legende dilii, de care Morrison n-a spus nimic.
Pentru că nu crede legendele, ăsta e un minus în domeniul nostru.
Corect.
În urma unui război lung şi sângeros, amazoanele au fost decimate,
aşa că au făcut un târg cu Harmonia, ca să-şi crească numărul şi puterea.
E clar că-s mai puternice, dau cu bărbaţii de pereţi.
Au devenit fiinţe supraomeneşti. Harmonia le-a făcut monştri.
Pot fi ucise ca oamenii ? Sau e vreo şmecherie ?
- Nu scrie. Habar n-am. Poate. - Numai chestii utile. Altceva ?
Legenda spune că se înmulţesc repede nasc la 36 de ore de la împerechere.
Copiii cresc extrem de rapid, apoi îmbătrânesc normal.
Merge şi aşa să aduni o oaste, cred. Se înmulţesc o dată la doi ani.
Îşi trimit toate adultele.
Ceea ce se potriveşte, crimele au loc, în oraşe diferite, după câte doi ani.
Da. Şi ştim sigur că măcar câteva victime s-au cuplat cu femei ciudate
înainte să fie ucişi în stilul amazoanelor.
- Unde m-am cuplat şi eu cu Lydia, nu ? - Da.
Şi brusc, cât ai clipi, are un bebeluş. Bebeluşul creşte la fel de rapid.
- Adică eşti... - Taci.
- Dacă puştoaica e a ta... - Am zis să taci !
Bine. Dar... frate, pe bune, la o aventură de-o noapte...
- îţi dai drumul în ea ? Nici... - Normal că nu, Sam !
Crezi că m-am tâmpit ? Se mai întâmplă.
Şi dacă s-a întâmplat, deşi nu cred...
Nu. Gata. Nu mai vorbim despre asta că mă trec fiorii !
- Bine. Dar dacă s-a întâmplat... - Să-mi păzesc mâinile şi picioarele.
Suntem încântate de evoluţia voastră.
Asimilaţi tradiţile mamelor noastre, vă veţi îndeplini destinul tribal,
şi vă veţi alătura surorilor voastre. Azi devii o războinică.
Deşi mergeţi prin lume, tribul este în sufletul vostru.
Curând veţi face gloriosul pas spre maturitate.
Azi învăţaţi cum să suportaţi durerea şi cum s-o cauzaţi.
Luptă-te cu ea, Emma. Curajul primează în tot ce faci.
Caut în dosarele lui Bobby ca-n tomberon.
Mie-mi spui ?
Pricep de ce amazoanele se cuplează cu bărbaţi bine, prosperi.
- Mofturi legate de fondul genetic ? - Corect. Şi atunci...
Ce căuta Lydia cu tine ?
Cred că avea impresia că-s un bancher bogat.
- Sam. - Da.
Hârtiile astea s-au mutat.
- Poftim ? - Nu le-am atins.
E peste tot.
Maxim.
Şi... cabluri de mare tensiune lângă fereastra deschisă,
unde e o adiere.
- Poate asta a utat hârtiile. - Ai simţit vreo adiere ?
N-are a face, Dean. Măsurătorile sunt inutile.
Poate...
L-am incinerat, Dean.
- Aşa, şi ? - Ce sugerezi ?
Nu ştiu. Dar tu ?
Concentrează-te la altceva.
- De ce ? - Pentru că nu-i Bobby !
- Ar putea fi. - Ba nu.
- De ce ? - Pentru că ne dorim să fie.
- Poate-i utilă. - E într-un morman de aşa ceva.
Şi e in greceşte. Nimeni nu ştie greceşte.
Doar grecii. Şi... Bobby.
Şi profesorul Morrison.
- Pe bune ? - Plec, Dean. Tu rămâi şi încuie uşa.
Nu pleca nicăieri.
- Serios. - Bine.
Mă iei la mişto ? Mâine am program cu publicul...
Scuze. Am nevoie de ajutorul dvs.
FBI-ul nu mă plăteşte suficient.
Bine, îndulcesc oferta. Anulăm interceptarile telefonice.
Bună. Nu mă cunoşti, numele meu e Emma.
Am nevoie de ajutorul tău.
Am probleme, şi doar în tine am încredere.
- De ce ? - Pentru că eşti tatăl meu.
Cum m-ai găsit ?
Te-au urmărit, încă de când a rămas mama însărcinată.
Dacă erai aşa captivă, cum ai evadat ?
Am aşteptat să se dea stingerea.
Paznicele noastre schimbă tura puţin după ora 22.
Şi de ce ai fugit ?
Te bagă acolo, şi ai încredere în ele. E tot ceea ce ştii.
Şi nu te îndoieşti de ce te pun să faci... chestii groaznice.
D-aia a trebuit să fug. M-au torturat.
Au spus că trebuie să rezist durerii ca să ajung ca ele, puternică.
Dar eu nu vreau să fiu ca ele.
Bine. Intră.
Ia un loc.
Bine. Să presupun că nu eşti... ca ele. Nu încă.
- Ce vrei de la mine ? - Să mă duci de aici.
Eşti un om bun. Aşa mi-a spus mama.
Am mari îndoieli c-a spus asta. Iar dacă m-ai cunoaşte, n-ai crede.
Mi-au spus că eşti "vânător". Aşa că poate mă înţelegi.
Poate mă poţi apăra. Numai cât să scap.
Apoi te las în pace.
Ştiu că nu mă vrei.
Nu spune asta... Nu despre asta e vorba...
- Asta nu-i o situaţie normală, ştii ? - De unde să ştiu ? Am doar trei zile.
Şi iată-mă. Mama m-a abandonat acolo. Iar tata...
Ştii că e ultima mea şansă de normalitate, nu ?
- Fascinant. - Ce scrie?
Încă n-am ajuns la asta. Hârtia e lucrată manual.
Din celuloză, cam ca papirusul, de aia a rezistat în timp.
- Profesore... - De unde ai luat-o ?
- De la un geniu ţăcănit şi beţivan. - Da. Ei au mereu chestiile faine.
- E în greacă. - Da, ştiu asta.
Nu e un dialect obişnuit. Ce Dumnezeu tot ai cu amazoanele ?
- Profesore, e important. - La 23:30 aşa şi trebuie.
Uite ceva nou. Repetă legenda.
Amazoanele se împerechează cu bărbaţi, îi ucid şamd.
Dar aici scrie... că nu adultele ucid.
Ritualul iniţierii cere ca fata născută după împerechere
să-şi ucidă tatăl.
Poftim ?
- Pari extenuată. - Şi înfometată ?
Adolescenţa mi-a fost grea. Mă crezi ?
- Mă vei ajuta ? - Dacă o vrei cu adevărat.
- Dnă Detectiv. - Dle Agent. E târziu.
Da, putem vorbi dimineaţă ?
Unde te grăbeşti...
Sam ?
Sam Winchester. Să vedem.
Te pot aresta pentru că te dai drept agent federal.
- Şi când află c-ai fugit ? - Poate c-au aflat deja.
Şi mă vor vâna.
Ştiu că va fi greu,
dar dacă vreau să scap, acum e momentul.
- Avem brânză şi resturi de kebab. - Nu contează.
Întrebai dacă te cred.
- Mi-au spus că vei fi dificil. - Bănuiam că mă vei aburi...
Ca să las garda jos. Era să îţi iasă. Mă aşteptam la maică-ta.
Nu e treaba ei. Eu trebuie să te ucid.
- Asta ţi-au spus ? - Asta sunt.
- Ar trebui să te ucid pe loc. - Sigur. Dar o puteai face mai devreme.
E ciudat de greu, nu ?
- Este pentru mine. - Încetează.
Cum să nu fie ? Eşti tata.
- Nu avem discuţia asta. - Dar e adevărat.
Din cauza ta suntem aici. Dacă nu erai tu, nu existam.
Acum tre' să ne ucidem.
Ştii ce ? Am avut o copilărie cam dezamăgitoare, până acum.
Încă n-ai ucis pe nimeni, Emma.
- Pleacă acum şi nu vin după tine. - Nu pot face asta. N-am de ales.
Nu-l lăsa să-mi facă rau, te rog !
- Aici e nava mamă. - Să terminăm cu asta.
Au dispărut.
Nici mie nu-mi place, ştii ? Şi eu voiam să le torturez.
Dar data viitoare vom fi pregătiţi.
Dacă mai trăim atât.
N-ai decât să stai acolo, furios.
Ce mi-ai spus mie ? Când eu m-am blocat ?
Ce-ai spus de Amy ? "Ucizi monstrul !"
- Urma s-o fac ! - Urma pe naiba ! Crezi că-s tâmpit ?
- Crezi că eu sunt ? - Dean, voiai s-o laşi să plece !
- Nu fi ridicol ! - Nu era chiar a ta, omule.
De fapt era chiar a mea. Dar era un monstru nebun şi ucigaş.
Dar...
Bobby avea dreptate. Nu-ţi stă capul unde trebuie.
Moartea lui Cass te-a ameţit, dar acum...
Acum ce ? Tu faci faţă perfect ?
Ascultă aici, amice, eşti la fel de distrus ca mine !
Doar că eşti... mai masiv.
Ce ?!
Habar n-am.
Uite ce-i... Dean, era să mori în seara asta.
Nu-mi pasă cum faci faţă. Chiar deloc.
Dar nu...
nu te lăsa ucis.
Voi face tot posibilul.
- Asta ce vrea să-nsemne ? - Că voi face tot posibilul, bine ?
Poţi înceta cu asta.
Traducerea şi adaptarea: Š CucuBau @ www.titrari.ro
Sincronizare WEB-DL: borcanel