Din episoadele anterioare...
- Ai auzit de Ellstin Limehouse? - Da.
Din Nobles Hollow. Îi era dator mamei cu ceva.
De asta ea ştia... că îi va păzi bine banii.
Am aflat că ai ceva ce i-a aparţinut lui Mags Bennett.
Unele promisiuni trebuie ţinute dincolo de moarte, dle Crowder.
Dacă Dickie ar urma-o pe Mags pe Lumea de Dincolo,
banii nu ar mai putea rămâne decât la tine sau la mine.
O să-mi dai banii sau viaţa ta aici se va duce de râpă.
Cum să pun mâna pe ei
dacă sunt la pârnaie?
Cei de la Detroit sunt îngrijoraţi.
Când te întorci la Detroit, spune-le că proprietăţile mele
o să valoreze de două ori mai mult decât am dat pe ele.
Lucrurile mergeau bine, Emmitt. Le-ai scăpat de sub control.
Ţi-am zis ce îţi ofer.
Nu mai am nimic de spus.
Boyd...
Sunt cu tine.
Hei, Rocky! Ce-ar fi să stai niţel locului?
S-ar putea să mai dureze ceva.
Şi dacă n-am timp, Tanner?
Nu ştiu cum se fac treburile la tine, la Cucuiaţii din Deal.
Aici, în lumea civilizată,
când şefu' te cheamă acasă la el, stai cuminte pân' te poate primi.
Ce vrea de la mine?
Devil, te duc să-l vezi pe Vrăjitorul din Oz, frăţică!
- Fii recunoscător! - Unde e?
Tu eşti cel căruia i se zice "Devil".
Devil, vrei o cafea, un burbon sau altceva?
Eu mă dau în vânt după burbon. La Detroit n-avem aşa ceva.
- Nu vreau nimic. - Nimic? Eu o să mă servesc.
Devil... Nu-ţi face griji!
Ce-ar fi să te calmezi şi să iei frumuşel loc?
Tanner mi-a zis că eşti un tip care rezolvă orice. Aşa-i?
Nu mai bat pe nimeni pe bani, dacă asta cauţi.
- Acum am afacerea mea. - Eu am auzit altceva.
Ai dat din casă despre mine, Tanner?
Am grijă de tine.
Tanner recrutează tinere talente în organizaţia mea.
Găseşte oameni care nu-s folosiţi la adevăratul lor potenţial
într-o afacere fără viitor. N-am dreptate?
- Nu ştiu ce să zic. - Eu ştiu doar ce mi s-a zis.
Te ştii de mult cu Tanner. Ai vorbit cu el...
Dacă bag niţică tărie la maţ, spun multe.
Uite ce cred eu.
Nici nu-ţi imaginezi câţi bani se pot face în Harlan.
Există un singur obstacol.
- Avem şi noi câteva învârteli. - Spune-mi că glumeşti!
Împuşti banu' printre ciori?
Te faci frate la cataramă cu cei pe care ai vrea să-i spânzuri?
Primeşti ordine de la o muiere care a dat în tine,
protejată de unu' care te-ar pocni la rândul lui?
Să aud "amin"!
- Să aud un afurisit de "amin"! - Amin.
- Şi tu propui ceva mai bun? - Poţi fi al naibii de sigur!
Vorbe mari. Nu eşti primul care vinde promisiuni.
Da, dar sunt primul care se poate ţine de cuvânt.
Am resursele şi infrastructura să fac din proiectul vostru de rahat,
sau cum îi ziceţi voi, o fabrică de bani.
Îmi trebuie doar omul potrivit la conducere.
- Omul potrivit aş fi eu? - Altfel n-ai mai fi aici.
- Nu ştiu ce să zic. - Nu ştii...
Nu o să te duc cu zăhărelul.
O să faci treburi murdare, dar înţeleg că nu te deranjează
dacă-s pentru un scop rezonabil.
Dar ascultă la mine, Devil. E o ocazie unică în viaţă.
Pricepi?
Doar de curiozitate... La ce te-ai gândit?
Jos de pe mine, bolovane!
- Ajutor! - Dewey!
Să nu creadă că te-au rănit, Dewey!
Dickie! Ajută-mă!
La naiba!
- Vrei... să-l iei... - Nu te mai zbate atât!
- Ce naiba facem acum? - Cum adică?
În ecuaţie nu intră şi dobitocu' ăsta.
Ce? Dickie, eşti acolo?
Frate Dewey! Da. Nu te teme, sunt aici!
Am intrat în şoc! Mi-e frig!
Nu trebuia să sari la bătaie. Erau la degetul meu mic!
Ce fel de om aş fi de nu mi-aş susţine prietenii?
El trebuia să ajungă aici, nu tu. Acum ne pui în pericol.
La dracu! Îmi dai măcar nişte Tylenol?
- Da, adu-i... - Eu zic să-l trimitem la loc.
- E prea zob pentru asta. - Crezi c-o să facă el legătura?
- Idiotule! Cât ai auzit? - Despre evadare? Nimic!
- Deci ai auzit? Frumos! - Nu-ţi bate capul cu el.
- Uită-te şi tu în cel hal e. - Nu-l trimit înapoi. Nu acum.
Stai, mi-a venit o idee. Ash, faci tu proviziile?
- Mă ocup eu de el. - N-ai de ce să te ocupi de mine!
Nu ştiu nimic.
Ţes eu o poveste de acoperire şi voi... îmi cântaţi în strună.
- Ce ziceţi? - Da...
Ce-i aia?
Ce naiba ai făcut, frăţioare? Dickie, ajutor!
Ce-ai făcut? Dewey! Ce i-ai făcut?
Încă puţin. Aşa. Fă nani!
De ce naiba ai făcut asta? A zis că nu ştie nimic.
Eşti gata să mă asculţi sau trecem la planul B?
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Să vedem dac-am înţeles eu bine.
Te-au caftit un imbecil şi un olog subnutrit.
Le-am întors spatele o clipă!
Şi când m-am trezit, eram băgat la frigider.
O să-mi ia o săptămână să ajung la temperatură normală.
Un boşorog puşcăriaş a murit în somn noaptea trecută
şi era transferat la morgă.
Deci au fugit cu duba legistului?
Tramble are un aranjament cu o firmă de pompe funebre.
- Ştim cine era şoferul? - Edward Fowler.
A lucrat şase luni pentru Tramble.
Am dat dricul în urmărire. Vom urmări şi alte piste.
Am ieşit din tură de trei ore.
Trebuie să mă cos şi nu pot de unul singur.
Aş putea s-o şterg şi să mă duc la Urgenţă?
- Stai cuminte. - Bine.
- Ai avut probleme? - Niciuna.
Bună treabă!
Îmi dai...
Gata cu somnicul. Haide!
Trecem la treabă.
Îl laşi să se perpelească toată ziua acolo sau cum?
E "iubiţelul" tău. Tu să o rezolvi pe asta.
Dewey... Poftim.
- Ce mama naibii? - Aşa.
Uşurel... Uită-te la mine! Uită-te în jur.
Vezi ce avem aici? Eşti liber, frăţioare!
- Unde-s liber? Unde naiba sunt? - Ai ieşit de la Tramble.
De ce? Şi care m-a înţepat în gât?
E ziua ta norocoasă, Dewey.
Dacă totul merge bine, o să fii un om liber.
Pe bune? Bestial! Pa şi pusi!
Parc-am zis că dacă totul merge bine.
- Ai ieşit cu bine? - Mă ţinea din scurt.
Voia să fie sigur că merg la spital să mă coasă.
Tot nu pricep de ce avem nevoie şi de Tăntălău, şi de Gogoman.
Mă ocup eu de Gogoman. Tu vezi de treaba cealaltă.
Deci banii sunt la ciori. Acolo mergem.
Nu. Nu ştii nimic despre Nobles Holler, pricepi?
Nici n-o să ne apropiem, la ce gaşcă de cioroi e acolo!
De asta mergem doar noi, Albă ca Zăpada.
Du-l la hotel. Tu l-ai avut. E beleaua ta.
Hai, şchiopule! Să mergem!
- Ai prieteni? - Vreo doi.
- Mai vinzi "iarbă"? - Mai mult heroină.
Şi cocaină. De asta ai venit aici?
Ca să te minunezi cât s-a extins imperiul meu al drogurilor?
Eram curios ce mai faci.
Duc o viaţă glorioasă de dădacă.
Dar trebuie să te întreb ceva.
Donnie, las-o jos imediat!
Ce vrei să mă întrebi?
Mags Bennett se poate să fi pus o groază de bani la ciorap.
- Zău? - Da.
- Cam cât? - N-aş putea să zic.
- Nu ştii sau nu poţi să spui? - Puţin din amândouă.
- Vrei să ştii dacă-s la mine? - Dacă ştii unde îi ţinea.
- N-aş putea să zic. - Nu ştii sau nu poţi să spui?
- Poate i-am ţinut pentru mine. - Nu mai făceai pe dădaca.
Poate fac pe dădaca ca să duc poliţia de nas.
Loretta, banii sunt la tine?
Am înţeles. Mersi! Dricul e pe drumul 255.
Şoferul e împuşcat în cap,
în spate-s două pungi goale de cadavre şi leşul moşului.
- Au un complice în exterior. - Său aveau pistolul pregătit.
Când să se socotească cu şoferul, i-au tras un glonţ în cap.
- Unde ziceai că mergem? - În Nobles Holler.
E o comunitate drăguţă.
E făcută pentru sclavii emancipaţi după Războiul Civil.
Albii cumsecade din ţinut încearcă să scape de ei de 150 de ani.
- Încă n-au reuşit? - Încă fac strădanii.
Văd că te-ai pus la punct cu istoria relaţiilor între rase.
Am fost atent la Luna de Istorie a Negrilor din SUA.
Şi m-ai luat cu tine ca ambasadoare a african-americanilor,
ca să-ţi netezesc calea.
Parcă m-ai târât şi tu într-o misiune de felul ăsta.
Asta aşa-i.
Dacă fata are dreptate, Mags îşi ţinea banii acolo.
La un tip numit Ellstin Limehouse.
- Îl cunoşti? - Nu. L-am întâlnit doar o dată.
Crezi că Dickie e aşa tâmpit să se ducă acolo să caute banii?
E destul de tâmpit să-l ia cu el pe Dewey Crowe.
Deci orice e posibil.
Domnule Limehouse, sunt şeriful Givens.
- Şeriful Brooks. - Givens? Numele-mi sună cunoscut.
- Probabil ţi-l aminteşti pe tăticul. - Merită să mi-l amintesc?
- Dacă pui aşa problema, nu. - Atunci de ce mi l-aş aminti?
Căutăm doi băieţi din partea locului. Dickie Bennett şi Dewey Crowe.
- Au evadat în zori de la Tramble. - Cine naiba e Dewey Crowe?
Poartă dinţi de crocodil la gât. E din clubul "Heil Hitler".
Se dă periculos, dar nu prea îi iese.
Să ne prefacem că nu-l ştii pe Dickie Bennett?
Cică familia Bennett îşi ţine banii aici de mult.
Dickie, proaspăt evadat, va căuta un prieten.
Crezi că eu sunt ăla?
Dle Limehouse, orice ai şti despre Dickie sau despre bani...
Unde ţi-s rădăcinile, fetiţo?
Încerci să-l ascunzi, dar aud accentul de Tennessee.
Auzi bine.
Prin Tennessee vă învaţă să ieşiţi în faţă
trădând încrederea celor cu care aveţi de-a face?
Am învăţat, în primul rând, să am grijă cu cine am de-a face.
Poate voi vă permiteţi luxul ăsta.
Nu ştiam că eşti din Tennessee.
Din Hendersonville, lângă casa lui Johnny Cash.
- L-ai văzut vreodată? - N-am ajuns niciodată pe acolo.
O ajutam pe mama la curăţenie în casa unei cucoane albe.
Trebuia să fac facultate. Mi-am plătit-o singură. Ole Miss.
Cică acolo sunt cele mai frumoase studente din ţară!
- Voi aveţi multe de vorbit... - Încă n-am terminat cu tine.
Aş vrea să vă ajut, dar s-au prăjit costiţele.
Puteţi aduce agenţii aici, cu arme şi cu câini.
N-ar fi nici prima şi nici ultima oară.
Vom supraveghea drumul spre oraş. Poate apare Dickie.
Sigur nu te va deranja, cum tot n-ai nimic de ascuns.
Dacă ţi se face foame, treci pe aici.
O să-ţi dau nişte cărniţă de n-o s-o uiţi în viaţa ta!
Vom amplasa o patrulă aici. Pot să te las cu ea?
- O să stai la aer condiţionat. - Tu unde te duci?
Să mai verific o pistă.
Cum de s-au postat deja aici şerifii ăia?
Tu le-ai dat de ştire, Dickie?
Sigur, l-am anunţat pe Raylan despre propria mea evadare.
Ce pot să zic? Pe atunci părea o idee bună.
Rahat!
- Nu mai avem cum ajunge acolo. - Asta e clar.
- Unde mergem acum? - La motel.
Dacă eu n-am cum ajunge acolo, vezi cum faci să vină banii la noi.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic. Dă-mi un mobil!
Bună, Dickie Bennett.
- Vă cunoaşteţi? - Normal. Avem rude la Harlan.
Îi ştim pe toţi din familia Bennett, nu doar pe stârpitura asta.
- Ce te dai de ceasul morţii? - Sună-ţi bancherul.
Să aducă banii unde trebuie,
sau îţi dau eu motive serioase să te dai de ceasul morţii.
Bine. Asta e. Sună.
Alo! Sunt un prieten special şi client al dlui Limehouse.
Te rog să mi-l dai la telefon. Mulţumesc.
Ce-ai zis? Nu... Alo!
Nu-i nimic. O să fac ceva...
- Ştii că o să tot sune. - Da. Dă-l încoace!
Înainte să scoţi vreo vorbă,
vreau să te văd că ştii să vorbeşti la telefon.
Ştii bine că da. N-aş fi sunat dacă nu era nevoie.
Ştii cum stă treaba aici.
Da. Şi crede-mă, aş vrea să se poată rezolva altfel,
dar cum nu se poate, uite cum o să facem.
Mă bazez pe tine,
pe reputaţia ta impecabilă de relaţii cu clienţii,
plus îndelungata şi avantajoasa relaţie dintre familiile noastre,
ca să onorezi aranjamentul dintre noi.
Având în vedere cum stau lucrurile, va trebui
să aduci... pachetul în alt loc.
Da. Bine.
- Vorbeşti de drac... - Unde ai fost, frăţioare?
- Cu treabă. - Treabă?
- Da. Ce, am pierdut ceva? - Doar partea ta.
Johnny a pus ochii pe ea, dar l-am ţinut la distanţă.
- Doar atât? - Ce, voiai şi un premiu-surpriză?
- Nu, doar că e cam subţire. - E doar începutul, băiete.
- Da, aşa ai zis... - De ce eşti cu fundu-n sus?
Eram curios când o să facem ceva care să merite efortul.
Ţi-am zis: la momentul potrivit.
Dar o lăsăm pe altă dată. Simt o "tulburare a Forţei".
- Boyd! - Salut, Raylan! Bine ai venit!
- Îmi place cum ai doctorat localul. - Mulţumesc frumos.
Cu ce să te servim, Raylan? Avem 17 feluri de burbon la bar.
Primul pahar e din partea casei.
- Câte feluri de apă aveţi? - Dă-i de la robinet.
- Unde-i Arlo? - Ştiu eu mai bine decât tine?
Nu cred c-ar rata ocazia să bea după-amiază, în zi de lucru.
Suferă cu prostata.
Se uşurează cam greu după ce bea.
Ştii cum se zice: bătrâneţea nu e pentru oricine.
- Da. - Pe taică-tău îl roade bătrâneţea.
Mare păcat. Ce bărbat era odată!
Da, mare figură. Dar o cam chinuia pe mama.
O umplea de vânătăi şi când bea, şi când era treaz.
O dată, pe la zece noaptea, i-a ajuns şi ei cuţitul la os.
A ieşit pe uşă cu o valiză fără să se uite-n urmă.
S-a dus în Nobles Holler?
Ai auzit poveşti cu albe refugiate acolo,
unde bărbaţii lor nu pun piciorul.
Arlo nu era ca ei. Nici pe departe!
Lui nu-i era frică de negri. Voia să o aducă înapoi.
Normal, mai întâi s-a îmbătat criţă şi m-a târât şi pe mine cu el.
Şi le-a convenit oamenilor cumsecade din Nobles Holler?
Am ajuns până la pod. Arlo urla după ea.
Atunci l-am întâlnit pe Ellstin Limehouse.
Pe avea vreo 20 de ani.
Arlo şi-a luat avânt până-n Nebraska să-l pocnească.
Limehouse l-a doborât ca pe un copac.
L-a caftit aşa de rău, că am condus eu până acasă.
Probabil te-a impresionat să-ţi vezi tăticul bătut muci.
Totuşi, după-amiază am fost la Nobles Holler.
Limehouse nu-şi amintea de nimic, parcă nici nu s-ar fi întâmplat.
Poate i s-a părut interesant să te lase să crezi asta.
Sau poate a caftit atâţia albi de nici nu le mai ţine socoteala.
- Ce părere ai? - Băieţi!
Mă lăsaţi puţin singur cu domnul şerif Givens?
Vino, Devil!
Aş vrea să aflu ce aveai de vorbit cu dl Limehouse.
Ei bine...
Dickie Bennett a evadat în zori de la Tramble.
- Nu mai spune! - Împreună cu Dewey Crowe.
- Dewey Crowe? - Presupun că n-au trecut pe aici.
Nu. Şi dacă s-a înhăitat cu Dickie, ştii că nici n-o să-l primesc aici.
Nu. Te-ai duce după el.
Şi ţi-ar uşura treaba să ştii unde sunt,
chiar dacă s-ar afla după gratii.
- Bine. Să zicem că te pot ajuta. - Te ascult.
Ştiu o poamă rea de la Tramble, care face tot soiul de lipeli.
Poate că tot el scoate şi oamenii din puşcărie.
Cu ce te pot ajuta?
Banda Slayton a trecut pe aici azi-noapte, mergând spre sud.
Tu tot crezi c-o să sune?
- Să trecem la planul B. - Încă nu.
Nu avem nevoie de Stan şi Bran.
Banii de care zici tu sunt nimic pe lângă ce o să căpătăm acum.
- Dacă omul sună. - O să sune.
Nu vreau să fiu cârcotaş, dar îmi chiorăie maţele!
Ciocu' mic şi uită-te la televizor!
Uite, n-am mâncat de ieri. Sunt cusut! Nu pot să ies.
- Ieşi? Ia şi tu nişte pui! - Da, vreau pui.
- Tati, vrei pui? - Dickie, primim pui!
- E ideea ta. - Fără salată de varză!
Johnny!
Devil, de ce dai târcoale prin spate?
- Aştept să vorbim niţel. - Să vorbim?
Îmi zici şi mie de ce ai faţa asta lungă?
Doar 360 de dolari. De aia!
Ăştia-s banii, Devil. Dă vina pe criză.
Ştim amândoi a cui e vina!
Ce vrei să spui, Devil?
După ce ai fost împuşcat, am venit să te văd la spital.
Mi-ai zis: "Boyd m-a băgat în scaunul ăsta cu rotile!"
Luam medicamente cu pumnul.
360 de dolari. E de ajuns ca să faci totul uitat?
- M-a mai ajutat, de atunci. - Da? Cum?
Ţi-a dat barul înapoi? Aleluia! Şi altceva, Johnny?
- Zi-mi tu mie ce merită! - Da, bine!
Nu neg că stând în scaunul ăsta nu mi-a trecut şi mie asta prin cap.
Uite, într-o vreme şi eu am crezut în Boyd Crowder.
Din tot sufletul. Dar Boyd nu mai e cel de atunci.
Nici pe departe.
Uită-te la noi, Johnny!
Noi, cu relaţiile care trebuie,
am putea face orice aici!
Asta aşa e.
Dar, Devil, cum ne facem noi relaţiile care trebuie?
Am eu deja o combinaţie. Mâine mă duc la o întâlnire.
O să ne îngroaşe portofelul.
Cât de mult?
Johnny...
O să-ţi zic tot ce vrei să ştii.
Dar vreau să mă pot baza pe tine.
Spune tot, Devil.
Poţi să mă duci niţel mai aproape?
Sunt pe poziţie. Am zis că sunt pe poziţie.
Întrebam...
- Ce mai faci, Ash? - Şerifule.
Lasă mâncarea şi hai să stăm niţel de vorbă.
Să mergem!
- Ash, eşti teafăr? - Nu! M-ai lovit cu maşina!
Tu te-ai rostogolit pe capotă. Abia apoi te-am lovit cu spatele.
- Dar erai înarmat. - Mi-ai rupt un picior!
Ţi le rup pe amândouă dacă nu-mi spui unde te duceai cu mâncarea aia.
Cheamă ambulanţa! Sunt rănit!
- Nu mă lăsa... - Nu pleca prea departe.
Ai văzut? Te-au părăsit.
- Ştii unde se duc? - Nu ştiu la ce te referi.
Te doare stomacul? Poate ai sângerări interne.
Probabil de la splină. Nu-i nimic.
Trăieşti şi fără splină dacă o scot până să se infecteze.
Dacă nu...
N-am recepţie. Greu prinzi semnal pe aici.
Sună din camera de hotel. Sună de la hotel.
Aşa-i. Mă simt cam aiurea că te las iar singur.
În caz că mori... Nimeni nu vrea să moară singur.
- Bine! - Nu?
Dar promite-mi că orice li s-ar întâmpla,
că oricât de aiurea o să iasă, o să zici că am cooperat.
Poftim? Cum adică "oricât de aiurea o să iasă"?
Să mergem!
- Acu' ce mai e? - Scoală!
I-a zis bancherului să aducă banii la prăvălia maică-sii.
Duceţi-l pe Dickie acolo şi luaţi banii!
- Dewey, tu rămâi cu mine. - Nu!
A zis că sună când ajunge cu banii şi încă s-a sunat.
- A sunat? - Eşti băiat deştept. Ce zici?
- N-am ce să zic. - Ascultă! S-a zis cu Ash.
- A zis că sună... - Planul s-a schimbat.
...când ajunge cu banii!
Ori aduce banii la timp, ori tu crăpi.
- Şi eu? - Cu tine am planuri mai mari.
Sau şi asta e o problemă?
Nu-mi zici ce plan ai înainte să-ţi răspund?
- Tu ce zici? - Mai... taci.
Sună când ajung banii.
- Junior, te rog să-l prinzi. - Da.
- Treci în maşină! - Fugi, Dewey!
Ai grijă!
- Rezolv eu. - Haide!
- Nu te pot lăsa să treci. - Haide!
Dă înapoi şi întoarce-te de unde ai venit!
- Domnişoară... - Şerif Brooks.
Şerif Brooks, scuze. Noi cărăm rahat de porc.
O să întârzii cu livrarea. Poţi da vina pe mine.
- Deci aşa? - Da.
Să o iau de la capăt. Din asta ne câştigăm traiul.
Tu ai treabă cu Limehouse.
Noi vrem doar să trecem cu un camion cu excremente de porc.
După o inspecţie amănunţită şi cu autorizaţie de la Lexington,
poate.
- Ai auzit ce transport, da? - Sunt gata să mă murdăresc.
Tu eşti?
Noapte bună!
Ash zică că Dickie are o înţelegere cu Limehouse.
Va duce banii la prăvălia familiei Bennett.
Un om al lui Limehouse a vrut să iasă cu un camion cu fertilizant.
L-am trimis înapoi. Poate acolo erau banii.
Atunci nu vor ajunge cu banii şi Dickie o să fie ucis. Fir-ar!
- Ce-i? - Tre' să-l salvez pe Dickie Bennett!
Dickie, când s-a făcut treaba aia cu Black Pike,
mama ta i-a înşelat pe toţi cei care aveau încredere în voi.
Asta a întrecut orice limită a decenţei.
Mai zi o dată: ce era cu limita aia?
Limita decenţei.
Ciudat, tu ameninţi cu arma un om neînarmat.
Dickie, m-am oferit să vin aici dintr-un singur motiv.
Pentru că mi-ar plăcea să te împuşc şi să văd cum îţi dai duhul.
Să mergem. Haide! Mişcă, şchiopule!
Vino încoace! De ce te-ai oprit?
Aşa am ocazia, Juniorule, să văd în cel hal am decăzut.
Nu mai spune! Haide!
Să mergem!
Aici sunt niscaiva bani. Ce-ar fi să-i iei?
Ce-ar fi să... Uşurel!
- N-arată prea bine, nu? - Stai puţin!
Lasă-mă... Pot să mai caut puţin?
- Timpul a expirat, Dickie. - Aşteaptă! Am ceva aici...
- Ce zici de asta? - Să fiu al naibii!
- Tăticule, ia te uită! - Deschide-o!
- Tu... - Hai. L-ai auzit!
- Vrei să... - Deschide-o!
Nu te ambala!
- Bună, iubire! Asta e. - Stai aşa!
Tati, dacă are o armă acolo şi o scoate?
- Ce facem atunci? - Bine, Junior! În regulă!
Deschide-o singur. Nu-i nimic.
Dacă ai vreo bombă acolo şi-mi explodează-n faţă?
Unul dintre noi trebuie să deschidă geanta frigorifică!
- Ştiu. - Atunci...
- Taci! Lasă-mă să mă gândesc. - Ce naiba, băiete!
Pune-i pistolul la ceafă şi pune-l să o deschidă!
- Tre' să-ţi zic eu chiar tot? - Tre' să-ţi zică el chiar tot?
- Gura! Deschide-o! - Bine.
- Sfinte Sisoe! - Ce-i?
Aici e liber. Ieşi!
Trebuie să recunosc... omul ăsta... Sincer, îmi cam făceam griji.
Amicii tăi şerifi sunt cu ochii-n patru.
Am venit pe aici, prin vechiul tunel subteran.
Ăştia doi de aici... Acum vă sunt simpatic?
Ăştia voiau oricum să-mi facă felul.
Ţi-o spun de pe acum: mulţam! Bine.
Uite... vreau să te întreb ceva.
Asta e la derută, ai pus banii la loc sigur, nu?
- Nu. Ăştia-s toţi. - Adică...
Doar atât a rămas din ei.
Trebuiau să fie trei milioane. Poate chiar mai mult.
Ştii bine! Haide!
Au fost cheltuiţi toţi, cu excepţia a ce vezi aici.
Sunt 46.313 de dolari.
Şi ai chitanţe pentru tot ce a cheltuit mama ta,
cumpărând proprietăţi pentru afacerea aia cu mina.
Pe naiba! Mama ne priveşte din Cer şi ştie că nu-i în regulă!
Dickie. Nu mai avem ce vorbi.
Limehouse!
Înţelegerea era să primesc banii şi să fim chit.
Da. Ăştia-s termenii.
Atunci ia-i înapoi. Haide! Nu-i accept.
Cum vrei să te descurci fără o leţcaie, băiete?
Nu-ţi bate capul cu mine.
Mai bine, dacă nu cer prea mult, mi-ai împrumuta o puşcă.
Ce zici?
Dă-i-o.
- Te descurci, dle Bennett? - Suntem chit?
Suntem chit? Nu-ţi dai seama?
Vezi-ţi de drum! Ia-ţi... Are mânere.
Haide! Lasă-mă aici, fără nimic!
Vreau ca banii ăia să facă pui!
Vreau să-i văd unde le e locul!
O să vin după ei! Mă auzi?
- Cât mai ai până ajungi? - Zece minute.
Intervii sau mă aştepţi?
Da, intervin.
Raylan Givens. Salut, Raylan!
Ştii ceva? Mă predau. M-ai prins!
Ce naiba faci, Dickie?
Nu prea am avut de ales, Raylan. Am fost constrâns.
Cu evadarea, cu banii, toată tărăşenia.
Să fie clar, Raylan. Eu sunt victima.
- Da, asta mi-e clar. - Dewey Crowe poate să confirme.
Unde e Dewey Crowe?
Tot nu pricep de ce tre' să fiu legat.
Sunt un fugar dat în urmărire. Unde dracu' crezi c-o să mă duc?
Haide! Lărgeşte şi tu legăturile! Stau aşa de ore-n şir!
Mi-au amorţit picioarele.
Ai dreptate. A trecut prea mult timp.
Dacă totul mergea după plan, până acum prindeam de veste.
- Aşa că trecem la planul B. - Stai! Ce plan B?
Nu!
Haide, nu!
Nu! Haide! Nu!
Nu!
Asta e. Odihneşte-te, Dewey Crowe.
O să-ţi prindă bine.
Unul e la mine.
Înainte să urci în maşină, ştiu cum să facem nişte biştari.
Boyd! Trebuie să vorbim.
Intră, Devil. Ia loc.
Johnny... De ce ai moaca asta serioasă?
Discuţia asta... e de bine sau de rău?
Asta e Judecata de Apoi, Boyd.
Devil, mi se pare mie sau mă ameninţi?
Crezi ce vrei.
Johnny, ce-i asta?
Uită-te la mine, Boyd!
Asta te păştea de mult.
Devil, pe drumul ăsta pe care o apuci...
Dacă faci primul pas, nu mai e cale de întoarcere.
Îţi ofer o portiţă de scăpare. Mai bine profită de ea.
Las-o baltă. Din asta nu mai scapi cu vorba.
Cu ce te-au îmbiat, băiete?
Ţi-au zis că de ce să fii secund când poţi fi tu şef?
Nu ştii că sari din lac în puţ?
Vom vedea, nu-i aşa?
Înseamnă că nu mai e nimic de făcut.
Se pare că nu.
Încă un lucru.
Permite-mi să ţi-l spun.
Devil, la cât de bine mă cunoşti tu pe mine...
cum de ţi-a dat prin cap că ai vreo şansă?
- Johnny, ce... - Niciodată, Devil.
- Trebuia să fi ştiut asta. - Devil.
Aşteaptă!
Ţi-am cerut doar loialitate.
Nu o meritam, după câte am pătimit împreună?
Ştiu cât de rău doare.
Am trecut şi eu prin asta, întins pe jos, cu mâna la piept,
privind la tavan şi încercând să respir.
Devil, eu am avut norocul să scap.
Băiete, tu nu o să scapi.
Vrei să te scap de durere?
Închide ochii, băiete.
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro
Sincronizare WEB-DL: Claudelu