- Drăguţă maşină. - Da, ştiu.
- Pe mine mă cauţi? - Nu te mai caut.
Bine. Atunci mişcă-ţi fundul de pe maşină.
Mă enervez destul cu urmele lăsate de muncitorii de la magazinul ăla.
Eşti surd?
Urgenţele.
Vreau să anunţ uciderea brutală a unui poliţist.
- Am uitat ce bună eşti când eşti nervoasă. - Şi eu am uitat ce uşor te pot bate.
- Bună încercare! - Nu-mi vine să cred că am reuşit.
Doi urmăritori de la Divizie. Unul în tren, unul pe stradă.
Cred că şi sateliţii s-au încins. Am fix zece minute.
- Te urmăreşte Amanda? Ce cauţi aici? - Eu am chemat-o.
- Ce veşti ai? - Amanda controlează complet Divizia.
Merge pe-acolo de zici că a câştigat concursul "Top Model".
Superiorii sunt morţi, nu mai are limite.
Şi ştii ce face cu toată puterea? Nimic.
N-a activat nicio misiune, nu-i nimic în derulare.
Nu se ocupă decât de propagandă.
Uită-te şi tu. Superiorii au fost ucişi şi nimeni nu ştie adevărul.
A transformat-o într-o tragedie naţională.
Lumea crede că-i opera vreunui ţicnit antiguvernamental.
- Nu doar asta pune ea la cale. - Am întrebat-o.
Zicea să consider Divizia o agenţie exclusivistă.
- Vor fi doar misiuni vitale. - Vitale pentru cine?
De ce ţi-a spus asta?
Pregăteşte o misiune. Vrea să mă ajute s-o scot pe mama din Rusia.
- Zice că are ea un plan. - Ascult-o, apoi refuz-o.
Michael, nu va putea. Nici eu n-aş face-o.
- Crezi că aşa ar trebui să fac? - Cred că, dacă-ţi scoţi mama din Rusia,
e mai bine s-o ai pe Amanda de partea ta, decât în opoziţie.
Păstrează-ţi duşmanii şi mai aproape.
Dacă te apropii de Amanda, trebuie să ştii ce pune la cale.
Vrea Zetrov, iar eu sunt unealta perfectă să-l obţină.
Şi când îţi vei schimba planurile?
Vom vedea la faţa locului.
Deocamdată, e un plan bun.
Du-te şi fii cu ochii în patru.
- E Birkhoff. - Ce vrea?
E în Seattle, modifică programul. Au fost două intruziuni care...
- Ce-i? - Cică te-au dat la ştirile locale.
Poliţistul Peter Edmonds a fost ucis aseară, în faţa unui bar,
pentru uciderea poliţistului Eric Deros, partenerul lui Edmonds de acum zece ani.
Mears a fost executată de Procuratura New Jersey,
dar se pare că încă mai are admiratori.
Apelul dat la 911 n-a ajutat la identificarea trăgătorului.
- Cum vă numiţi, domnule? - Prefer să rămân anonim.
Ce naiba face? Vrea să te expună?
Nu, fiindcă asta ar însemna să expună şi Divizia,
pe care o vrea înapoi.
Ce vrei, Nikita?
- N-ai de ales! - Înapoi!
Gura!
Încearcă să mă aţâţe.
Poliţistul Peter Edmonds a fost ucis aseară, în faţa unui bar,
iar cazul a luat o întorsătură stranie.
-... Defuncta Nikita Mears... - Biroul senatorului Madeline Pierce.
... condamnată la moarte pentru uciderea poliţistului Eric Deros,
partenerul lui Edmonds de acum zece ani.
- A apărut la stiri. - Văd.
Biroul doamnei senator Pierce.
Spune-i că un vechi prieten din Divizie vrea să ştie dacă e bine.
Îmi va răspunde.
E biroul senatorial. Asigură conexiunea.
Percy e la telefon.
Îl poţi depista?
Percy te-a sunat la birou? Ce vrea?
- Să vorbească cu tine. - Fă-mi legătura.
Văd că mi-ai primit mesajul. - Era subtil, dar l-am înţeles.
Mă bucur că doamna senator ne-a permis să vorbim.
Înseamnă că încă e utilă.
- Ce vrei? - Înţeleg farmecul.
Să fii fugar...
- E incitant. - Ce vrei, Percy?
M-am gândit că acum, fiind amândoi proscrişi, avem un duşman comun.
În afara Amandei, singurul pe care l-aş omorî eşti tu.
Mă temeam că vei spune asta.
- Îmi place când te temi. - Nu.
Mă tem pentru tine.
Aveam în plan s-o înlătur pe Amanda şi să preiau din nou Divizia.
Spiritul tău răzbunător nu mi-a permis.
Aşa că va trebui să-ţi fac rău.
- Vrei să ne batem în curtea şcolii? - Nu mă asculţi.
Mi-ai luat ceva şi îţi voi lua şi eu.
Cineva pe care-l iubeşti, fiindcă acum eu sunt răzbunător.
Dă-i drumul. Toţi cei pe care-i iubesc sunt înarmaţi.
Nu şi Carla Bennett.
Alo? Mai eşti?
M-a abandonat. Nu-mi mai pasă de ea.
Sigur, nu-ţi mai pasă de femeia care te-a ajutat să scapi de droguri.
Cea pe care o iubeai aşa mult, încât îi spuneai "mamă".
Iubito, ştiu despre tine mai multe decât ştii tu însăţi
şi le voi folosi să-ţi fac rău.
N-o s-o găseşti.
Singurul lucru bun dacă n-am Divizia e acela că mă axez pe o singură operaţiune.
Voiai atenţia tatei, ai primit-o.
NIKITA Sezonul 2 Episodul 14
Traducerea & adaptarea: Andrada2003
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to www.addic7ed.com
Atunci, s-a uitat la mine
şi mi-a spus...
"Eşti angajată".
- Poftim? Ai reuşit! - Da.
Încep mâine.
Cei de la spital aveau nevoie de cineva ca tine.
M-ai ajutat atât de mult de când ai venit!
Uită-te cât s-a schimbat locul ăsta.
Mi-e teamă, Carla.
Când mi-a spus că am obţinut postul, mi-a venit s-o iau la fugă.
Fiindcă ţi s-a spus toată viaţa că nu valorezi nimic.
Când eşti tânăr şi auzi mereu lucrul ăsta, ajungi să-l crezi.
Dar acum eşti mult mai puternică. Eşti ca o floare sălbatică.
Florile sălbatice cresc în deşert. Cel mai îngrozitor loc din lume.
Îşi păstrează puterile şi aşteaptă ploaia.
Apoi dau de soare şi înfloresc.
Asta vei face şi tu, Nikita, vei înflori.
- De ce faci asta pentru mine? - Într-o zi, o vei face şi tu pentru alţii.
Aşa trebuie să fie.
Bine.
Carla Bennett m-a ajutat să scap de droguri.
A fost singurul lucru bun din viaţa mea, până m-a transformat Divizia.
Nu-i voi permite lui Percy să-i facă rău.
- Ştii bine că-i o capcană. - Am de ales?
Dacă a zis că se duce după ea, aşa va face.
Se foloseşte de asta să te găsească.
- Dacă a găsit-o deja... - Şi ne aşteaptă acolo?
Sper să fie aşa, Michael.
Nu-i datorezi nimic acelei femei. Te-a abandonat, te-a dezamăgit.
Nu, eu am dezamăgit-o.
- Dar nu-mi place să mă gândesc la asta. - Ce vrei să spui?
Carla m-a ajutat să scap de droguri, dar am recidivat.
Eram foarte bolnavă. Nu puteam renunţa la viaţa mea.
Nu puteam ierta. Şi serviciul...
Noul serviciu a fost prea mult.
Aşa că am fugit şi m-am drogat.
Apoi m-am dus s-o caut. Aveam nevoie de ajutor.
Erau nişte poliţişti acolo. Atunci am luat-o razna.
- Ştiu că l-ai împuşcat pe unul din ei. - Da.
Carla era dată în urmărire pentru uz de droguri în alt stat.
Şi ea fusese dependentă, înainte.
După noaptea aceea, a trebuit să fugă din nou.
A fost vina mea.
De-asta n-ai mai căutat-o?
Voiam să scap de Divizie,
pentru ca viaţa mea să n-o afecteze pe-a ei.
Aşa cum nici tu n-ai vrut să se răsfrângă ceva asupra fiului tău.
Bine.
Dacă se ascunde, va fi greu s-o găsim.
Dar o vom găsi.
- Cum va fi, mai exact? - O să vezi.
Mă bucur că m-ai implicat, Alex, dar vreau să ştii ceva.
- Ce anume? - Nu vreau să te mai ascunzi de mine,
nu vreau să mai acţionezi pe cont propriu. Lucrăm în echipă.
Reapariţia ta ca Alexandra Udinov va ridica multe semne de întrebare.
Sonya şi cu mine te vom ajuta să răspunzi.
Amanda ţi-a fabricat o acoperire. Trebuie doar să alegem agenţii Diviziei
care să-ţi servească drept alibi. Şi să difuzăm detaliile presei.
Te vom ajuta să-ţi "vinzi" povestea.
- Haine noi. - Potrivite pentru fiica pierdută,
bogată şi puternică, ajunsă acum în mizerie.
Frumos titlu. Poate mă vor urmări paparazzi.
- Cum o să-l distrugă asta pe Semak? - Va fi paralizat.
Simpla ta existenţă îl pune în dificultate.
Controlează Zetrov doar fiindcă lumea vă crede morţi.
Tot ce are îţi aparţine ţie, de drept.
O vreau doar pe mama plecată de lângă el, nu şi firma.
Noi ştim asta, dar Semak nu. În asta constă puterea ta.
Nu putem fugi de destin. Ne cheamă.
Dacă nu-i răspundem, ne găseşte.
Ca singura supravieţuitoare a acestui oribil atac,
destinul meu e să mă asigur că nu se va repeta această tragedie.
Acum, îmi caut puteri. Îmi amintesc de o femeie care m-a votat.
O femeie care-i ajuta pe cei mai nenorociţi ca ea.
Spunea că florile sălbatice supravieţuiesc în deşert
fiindcă-şi păstrează puterea.
Aşteaptă ploaia, apoi dau de soare.
Şi înfloresc.
Aş vrea să mai am veşti de la această femeie.
Ea avea puterea care m-ar ajuta să fac faţă destinului.
Mulţumesc.
Foarte inteligent.
- V-au adus prin tunele? - Totul a mers ca la carte.
- Aici e ca la casa de nebuni. - Te-a sunat cineva?
Chiar prea mulţi.
Vrei să vorbeşti cu un alegător şi telefoanele sună întruna.
Nu ştiu cum să-ţi mulţumesc.
Floarea sălbatică are un înţeles aparte pentru noi.
Va şti că despre mine e vorba.
Poate va trece ceva timp, dar, dacă aude fraza, va suna.
Bine. S-ar putea să fie o zi lungă.
Doamnă senator, aveţi încă un apel. Spune că o cheamă Carla.
Carla?
- Nikita, tu eşti? - Da.
Ce mai faci?
- Trebuie să te văd. Se poate? - Da.
E important. Stabileşte ora şi locul.
Bine, vin. Da, ştiu unde e.
- Ne vedem acolo peste o oră. - Bine.
- Baltimore. - Vă duc înapoi agenţii, pe acelaşi drum.
Ne descurcăm şi singuri. Nu se ştie cine ne poate urmări.
Doamnă senator...
Baltimore. Nu-i pot urmări, nu ştiu cum au intrat.
Dar am auzit jumătate din discuţie. Le putem lua urma.
Carla!
- Sunt aici. - Linişteşte-te.
Eşti teafără. Ai ajuns într-un loc sigur.
Să-ţi văd braţele. Arată-mi-le, draga mea.
Eşti în regulă. Linişteşte-te.
Respiră adânc.
- Salut, Floare Sălbatică. - Carla.
Ce bine arăţi!
Nu credeam să mai am veşti despre tine. Mai ales de la o doamnă senator.
Bună, Carla, eu sunt Michael. Putem discuta undeva?
- Spuneai că locuieşti în apropiere? - Da. Chiar acolo.
Ciudat...
- Ce anume? - Nu sunt sigură.
- Ce-i? - Doamna senator Pierce.
Florile sălbatice supravieţuiesc în deşert fiindcă îşi păstrează puterile.
Una din frazele ei a declanşat alarma Amandei.
- A Amandei? - E pe lista ei personală.
A apărut un fişier despre o infractoare, Carla Bennett.
E ordin de lichidare. Prima pe listă. Înaintea lui Percy!
Amanda chiar o vrea moartă pe femeia asta.
După ce l-ai ucis pe poliţist, mi-a mers foarte rău.
A trebuit să fug în Mexic.
M-am întors în SUA după câţiva ani, dar mi-a fost greu să rezist
şi acum mi-e şi mai greu.
- N-am ştiut. - Nici eu n-am ştiut despre tine.
Mă bucur că ai prieteni printre senatori.
Nu prind decât trei posturi pe ăsta. Discursul ei era pe toate trei.
- Trebuie să plecăm. - E frig aici, Carla.
- Maşina noastră e acolo, să mergem. - Şi maşina mea? N-o pot lăsa aici.
- Mi se vor fura lucrurile. - Am destui bani s-o iei de la capăt.
- Vino cu noi. - Cum de-ţi merge aşa de bine?
Trebuie să plecăm!
- Cum de nu eşti în închisoare? - Am fost.
Ai ucis un poliţist şi ai scăpat după doar şapte ani?
- Nu chiar. - Ai evadat? Te-a ajutat dna senator?
- Am fost condamnată la moarte. - Poftim?
Şi cum ai ajuns aici?
- Ţi-au revocat cazul? - E complicat...
Trebuie să răspund.
- Da. - Ştii că mi-ai povestit despre o femeie
care te-a ajutat să scapi de droguri, Carla Bennett?
- Da. - Are ordin de lichidare.
- Carla Bennett e ţinta nr.1. - E pe lista personală a Amandei.
Înaintea lui Percy şi a ta.
- De ce vrea Divizia s-o omoare? - Trebuie să închid.
Faci parte din Divizie?
- Poftim? - Nu mă minţi.
- Ce-i aia Divizie? - Un program guvernamental.
Ori ucizi pentru ei, ori mori. Aşa am scăpat de sentinţă.
Mă ascund de ei de patru ani. Am crezut că te folosesc să ajungă la mine.
Michael, e pe lista personală de lichidări a Amandei.
Amanda? Ce s-a întâmplat cu Percy?
- Deci, faci parte din Divizie. - Nu se numea aşa când eram acolo.
N-am ştiut, Nikita.
Haide...
- E Percy! - Vor să ne încercuiască!
- Trebuie să ne ascundem! - Şi Carla?
Nu-ţi vor face rău din nou!
- La pământ! - Nu din cauza mea!
Carla!
- A trecut ceva vreme... - Voiai să stăm de vorbă?
- Asta voiam. - Atunci, dă-i drumul.
N-o amesteca şi pe ea în mizeria asta.
Era pe bune, am cunoscut-o!
- Cum naiba?! - N-am auzit de ea până să-mi spui tu.
- Şi lucrez de zece ani în Divizie. - Cam prea mare coincidenţă.
Singura persoană cunoscută ce nu era din Divizie?
Nu-i o coincidenţă, trebuie să fie un răspuns.
Ea m-a ales? Mi-a înscenat totul?
Noi nu lucrăm aşa.
Recrutarea începe prin funcţionarii închisorilor.
Dacă ştii ce caută Divizia, le scoţi pe câte unul în cale.
- Aşa am făcut cu Alex. - Poate Divizia o urmărea pe Carla.
Ziceai că era fugară, când ai cunoscut-o. Poate de ei fugea.
Dar de ce m-au găsit pe mine şi nu...
Arma!
- Care armă? - Totul are legătură cu noaptea aia.
Edmonds o hărţuia fiindcă nu avea forme legale pentru adăpostul de drogaţi.
Eu îmi pierdusem postul şi mă drogasem din nou.
Ne putem înţelege, dacă vrei. Nu mai facem hârtii pentru primărie.
Nu-i asculta, Carla.
Carla?
- Nikita? - Aşteaptă-ţi rândul, dragă!
Verifică-i buzunarele, vezi dacă are ceva.
Îmi pare rău.
- Nu pune mâna pe mine! - N-o atinge!
- Sammy m-a apărat. - La o parte!
Haideţi să ne calmăm. Lăsaţi-mă să discut cu ea.
Ce-ai luat, Nikita?
- La o parte! - Putem să ne vedem de afaceri?
- Jigodie ordinară! - Nu-ţi mai spun o dată!
- Vrei să-ţi calmezi partenerul? - Îşi face doar meseria.
- Nu-i adevărat! - Nikita, nu!
- N-o să facă nimic. - Nu te atinge de ea!
Până aici. Te dau dracului!
Atunci a luat-o razna totul.
Să ghicesc, detectivul Edmonds voia să muşamalizeze totul.
- Am crezut ca... - Eric!
- Jur ca... - Eric!
El a scos arma. Ai auzit?
A scos arma şi l-ai împuşcat în legitimă apărare.
Nu.
- Nu-i aşa? - Nu.
Nu te pune cu mine! E băiat bun, familist.
- L-a împuşcat... - Găseşte-ţi alt fraier, în alt oraş!
Nikita!
- Nu mă bag în aşa ceva. - Eşti deja băgată. N-ai de ales.
- Dă-te la o parte! - Termină!
Nikita!
Nu...
Nu!
Haide...
A pus mâna pe armă, să nu mă lase să-l omor pe Edmonds.
A fost suficientă o amprentă.
Aşa a ajuns în vizorul Diviziei. Aşa ai ajuns şi tu, la început.
Dar nu înţeleg de ce-o vrea Percy în viaţă.
Ce-ai spus? Cum adică?
- Michael! - N-a fost o capcană.
Nu s-au folosit de Carla să te găsească, ci de tine s-o găsească pe ea.
Oare de ce?
- Ce-ai păţit la faţă, Roan? - Ai cunoscut-o.
- Uită-te la tine, Doamne... - Ba uită-te la tine.
- Eşti căpitan pe o navă goală. - E ceva temporar.
- Spune-mi ce vrei, Percy. - Pentru început, să-mi cer scuze.
Fiindcă ai trimis un agent să mă omoare, acum 12 ani?
- N-am făcut aşa ceva. - Nu, Amanda a făcut-o.
- Dar sigur ai ştiut. - Am ştiut doar ce mi s-a spus.
- Că voiai să faci public programul. - Nu-i adevărat.
Atunci de ce-ai fugit? De ce n-ai venit la mine?
Aş fi putut?
Nu vreau să fac asta, n-are rost.
Plătim pentru cele făcute.
Atunci, s-o facem cum trebuie.
Ştim amândoi că a avut ceva cu tine.
Nu înţeleg însă de ce se teme Amanda de tine aşa de mult.
Se teme de mine?
Nu ştiu, poate are nişte resentimente.
Ai dispărut din peisaj şi tot nu i-a ajuns.
A doua zi după ce m-a închis, a reinstaurat ordinul lichidării tale.
Chiar a doua zi, nu?
Cam multe resentimente...
Apelul la 911 n-a ajutat la identificarea trăgătorului.
- Cum vă numiţi, domnule? - Prefer să rămân anonim.
E Percy.
Nu înţeleg, ce legătură are el cu un poliţist din Newark?
Dezgroapă trecutul Nikitei.
Are legătură şi cu femeia asta, Carla Bennett. Cine e?
Găseşte-l pe Percy.
Vreau toţi agenţii, toate resursele în Newark şi împrejurimi.
Acum!
Carla fugea de Divizie când am cunoscut-o, deci le era deja duşman.
- În niciun caz nu m-ar fi băgat acolo. - De-asta s-a dus la Percy.
A încasat-o ea, încercând să facă treaba ca lumea.
N-a încasat-o, s-a urcat în maşină.
Am mare nevoie de răspunsuri, Michael.
Ştiu. Le vom obţine.
- Cum? - Îl găsim pe Percy.
- Cum? - Nu ştiu.
- Aş vrea să-i trag un glonţ în cap. - Acum se poate.
Emiţătorul său e inutil.
Emiţătorul...
E la fel ca un pacemaker, nu? Transmite un semnal.
- Da. - Putem depista semnalul?
- Nikita... - Să-l folosim ca dispozitiv de urmărire.
- Ne-ar duce direct la el. - Ne-am gândit la asta.
- Eu şi Birkhoff. Nu ţine. - De ce nu? Poate fi inversat.
Semnalul poate fi inversat numai prin sateliţii Diviziei.
- Deci ar trebui să fim în interiorul ei? - În interiorul operaţiunilor.
- Ce s-a întâmplat? - O marţi ca oricare alta.
- Poftim? - Nu contează.
- Vreau să mă ajuţi. - Ai găsit-o pe Carla?
- Tu o vei găsi, dându-i de urmă lui Percy. - Ce?!
O vei face din interiorul operaţiunilor, folosind sateliţii Diviziei.
- Cum mă ascund de Amanda? - Nu te ascunzi.
După ce am frecvenţa corectă, inversez semnalul?
Asta-i tot.
Impresionant, Alex. Cum de ţi-a venit ideea?
Ştii cum mă obliga Percy să stau cu el în celulă?
Când sporovăia, mă tot gândeam cum să-l fac să tacă.
Voiam să apăs pe buton să-i opresc inima, dar ştiam că nu ţine. M-am gândit la asta.
Oare chiar avea inimă?
Am găsit semnalul. În zona industrială, colţul dintre Rayford şi Commerce.
- Străzile Rayford şi Commerce. - Colţul de nordest.
Trimite acolo echipa, imediat.
Cât timp a fost Nikita în program? Vreau să ştiu ce-a păţit.
- Mai târziu. - Nu, acum.
Spune-mi tu prima. Ce-i cu Amanda?
Haide... Nu-ţi vrei viaţa înapoi?
- Nu ştiu. - Te-ai schimbat.
Nu ştiu de ce a încercat Amanda să mă omoare.
Are multe secrete. Poate i-ai descoperit vreunul.
Am simţit într-o zi că s-a schimbat ceva, dar nu ştiu ce-a determinat asta.
- Gândeşte-te. - Nu ştiu.
De ce te-aş minţi?
Am făcut rost de nişte planuri.
Biroul maistrului e chiar în mijlocul fabricii.
- Eu acolo aş fi ţinut-o. - Ai auzit când a întrebat de el?
De parcă erau prieteni vechi.
Am venit să primim răspunsuri, nu să tragem concluzii.
Ai grijă ce-ţi doreşti.
Eu ştiu că adevărul te va elibera.
Sau te bagă în altă închisoare.
E maşina lui Percy.
Ştiu că ai multe întrebări, dar nu uita:
Carla te-a salvat.
Dacă nu era ea, noi doi nu ne-am fi întâlnit.
Au venit.
- Nu sunt echipe care să-i aresteze. - Ştiu. Ne ocupăm noi.
Am depistat un satelit al Diviziei care ne urmărea.
- Primea un semnal din camera asta. - Computerul meu e sigur.
E "curată".
- Poate era un semnal inversat. - Atunci nu-i un dispozitiv, ci eu.
Ai avut grijă de maşină?
- Da. - Bine, plecăm.
Echipa Unu, dezafectaţi maşina.
Nu mai pleacă de aici.
Ce rapizi...
Mă auziţi, domnule?
- Dă-i drumul. - E Divizia. Au întrerupt curentul.
Cred că echipele sunt deja înăuntru.
- Ce faci? - Îţi salvez viaţa.
La pământ!
Haide!
Dă-i drumul!
- N-o vei face. - Nu, ai dreptate.
Nu!
- Sunt Amanda. - Nu te mai obosi cu emiţătorul.
- L-am bruiat. - Felicitări!
Nu-i prima oară când te întrec.
- Ce vrei, Percy? - Să vorbim.
După cum ştii, am găsit o veche prietenă care încă e foarte supărată pe tine.
Unii oameni nu ştiu când să renunţe.
- Faci mişto? - Poţi să spui ce vrei.
Eu sunt aici, tu acolo. Divizia e a mea şi nu poţi face nimic.
Poate va face Nikita. Chiar acum e cu ea.
Noapte bună!
Mai spune-mi o dată, Alex, de ce faci asta?
Ca să-mi salvez mama.
- O iubeşti? - Bineînţeles.
N-o cunosc prea bine şi vreau să schimb asta.
Pentru tine, asta nu-i o simplă misiune.
Nu-i uşor să înfrunţi fantomele trecutului.
Trebuie să fii dispusă să faci orice sacrificiu.
- Vorbeşti din proprie experienţă? - Ţine minte, nu vei fi singură.
Nu mă refer la Divizie. Voi fi alături de tine.
- Indiferent de urmări. - E bine de ştiut.
Ţi-am spus eu că, într-o zi, vei salva pe cineva.
Ştiu că ai multe întrebări.
Am fost pe drumuri multă vreme.
M-am pierdut în propriile gânduri.
Apoi, te-am întâlnit.
Când mi-ai spus că eşti în Divizie, nu mi-a venit să cred.
M-am gândit că-i un truc. Nu puteam accepta coincidenţa.
Apoi mi-am amintit că nu există coincidenţe.
Nu mă interesează filosofia ta, Carla.
Vreau adevărul.
Adevărul e că... pentru mine, e un coşmar.
Să fii tu implicată, iar eu să fiu cauza.
Cum să fi dorit să se întâmple asta? N-am vrut decât să te ajut.
Nebunia este că nu numai că ai supravieţuit în deşert,
ci ai înflorit.
Ultima oară când te-am văzut, nu erai în stare să păstrezi o slujbă.
Termină!
Ascultă-mă, Nikita.
Încerc să-ţi spun că toate cele ce ţi s-au întâmplat
sunt, de fapt, un dar.
Mai mult de-atât, sunt destinul tău.
Destinul nostru.
Ajunge! Nu mai cred nimic!
Zece ani am fost în Divizie şi n-am auzit de tine.
Când a fugit Nikita, Percy şi Amanda au zis că e prima care a scăpat.
Aşa este.
Eu n-am fost în program.
Eu l-am creat.
Traducerea & adaptarea: Andrada2003 Sync for WEB-DL by BMC@titrari.ro