Opriţi!
- Ai grijă. - Bine.
E cu adevărat magnific.
- Nu ştiu ce să spun. - Eu da... naşpa.
Te omoară Cavanaugh că ai adus gunoiul ăsta aici.
E un Gia Dupont original.
Trebuia să te fi dus în mai multe muzee. Poate apreciai arta.
Adică un cal în descompunere e artă?
Măcar e american. Pariez că nu puteai lua un Ted Williams pe cât ai dat.
Nu cunosc artistul.
A condus un home run 153 metri în tribune la Fenway.
Pui mingea aia la vedere şi vezi adulţi plângând.
Ce păcat că avem un caz.
- M-aş fi putut uita ore întregi. - Şi eu.
Nu atinge!
RIZZOLI ŞI ISLES Sezonul 3 Episodul 3 "This is how a heart breaks"
Traducere şi adaptare BlackAmber
Sincronizare WEB-DL Polux www.titrari.ro
- Urăsc desenele. - Nu-s desene. Sunt graffitti.
- Acelaşi lucru. - Nu, nu este.
Ce puternică piesă de artă de stradă.
Ce puternic exemplu de vandalism.
Jane, asta e artă contemporană.
Zise femeia care a dat 50.000 dolari pe nişte piese vechi.
Arta de stradă a lui Bansky începe de la 100.000 $.
- Nu ştii cine este. - Ba ştiu. Un artist urban.
Şi n-aş plăti pentru piesele lui vechi.
Frankie, vino şi fă fotografii pentru echipa de la graffitti.
S-a făcut.
E martor?
Spune că lucra în galerie şi a auzit ţipete.
Mă gândeam la vreo doi veterani vagabonzi
certându-se pe un cărucior de cumpărături.
De ce lucrai târziu?
Mă pregătesc pentru marea expoziţie de artă.
Detectiv Rizzoli ar vrea s-o vadă. E un admirator în devenire.
- Serios? - Neserios.
- Du-te şi ajută-l pe Korsak. - Am văzut asta în alt mediu.
- Mi-aţi văzut lucrările? - Recunoşti vandalismul?
- Nu. N-am pus eu... posterele alea. - Dacă te prindem vandalizând,
nu vei mai avea expoziţie, înţeles, amice?
E cald încă. N-a început rigiditatea.
Urâte răni.
Vulturii i-au căutat deja prin lucruri?
Trist.
Avem în jur de 300 veterani pe străzile din Boston.
Lovitură cu ceva ascuţit... plăgi tăiate, plăgi înţepate.
Ia te uită la tine. Curajoasă. Eşti gata să spui arma?
- Te gândeşti la două? - Doi criminali?
Nu, e doar un set de urme de pantofi.
Da... astea n-ar avea cum să fie urme însângerate.
- Rondo! - Măi! Vanilla! Aici!
- Haide, omule! - Rondo, întoarce-te!
Am un pont pentru crimă,
dar fratele tău poliţist se poartă de parcă n-am fi rude.
Care-i treaba?
Ar fi bine să fie important, Rondo.
O să vrei să mă avansezi la omucideri, Vanilla.
Unul dintre informatorii mei ştie cine-i ucigaşul.
- Dar câţi ai? - Oricâţi ai nevoie, puiule.
Justin.
- Generale Rondo. - Perimetrul e liber, camarade.
- "General"? - Sigur nu e taliban, domnule?
Poţi avea încredere în ea. E subordonata mea.
Nu-i aşa, soldat? Mergi pe mâna mea, Vanilla.
Da. Domnul general Rondo, aici de faţă...
îmi spune că poţi identifica ucigaşul.
Caporalul Justin Brown, doamnă. Da, pot.
Sergent Avery a fost ucis în misiune de un insurgent... în recunoaştere.
Luaţi asta. Conţine informaţii secrete.
- Serios? - Îţi spun eu... a văzut ceva.
Puştiul a fost la operaţiuni speciale.
Stai liniştit, camarade. Informaţia ta e în siguranţă la mine.
Frate, zgârciţi ăştia de la crime. Te-a ajuns şi pe tine economia?
Ştii ceva, îmi aduci un martor bun, îţi dau bani buni.
Un centimetru şi jumătate adâncime. Ajută-mă să-l întorc.
Să vedem.
Răni prin înjunghiere, vânătăi, tăieturi... ar putea fi trei arme.
Nu neapărat. Vânătăile sunt cauzate de un instrument rotund.
Ar putea fi de la mânerul unui ciocan.
Răni prin înjunghiere, de la gheare, dar nu explică tăieturile masive.
Tăieturile ar putea fi de la un satâr.
Sau un... topor. Maura...
Dacă arma crimei avea un topor pe o parte
si, să zicem, ceva ascuţit pe cealaltă?
Cu ce seamănă? Seamănă cu un tomahawk?
Nu s-a mai comis o crimă cu tomahawkul în Boston
de când triburile Pequot au atacat coloniştii.
Dar victima e veteran, e puşcaş. Puşcaşii marini au tomahawkuri.
Ar explica rănile?
Aveţi unul proaspăt, dr Isles.
A leşinat într-un taxi în drum spre aeroport.
- Medicii l-au declarat mort. - Pune-l pe masă. Mulţumesc.
Dennis Rockmond, 37 ani.
Sexy... pentru un mort.
- Maura... Maura! - Ce-i?
- Penisul lui are puls. - Dumnezeule... e viu!
Are obstrucţie la căile respiratorii, poate fi bronhospasm. Doctorii?
Cât mai aveţi? Cinci minute. Maura, fă ceva!
- Cineva să-i facă cricotirotomie. - Ce-ar fi s-o faci tu?
Eşti aici. Ai putea s-o faci.
- Caută-mi un tub subţire. - Unde?
- În sertar. - Ai multe sertare.
Orice tub care crează o cale pentru aer... un pai.
Pai... vrei milkshake?
- Am nevoie de tub! - Bine! Bine!
Pix. Gata. Am găsit un pix!
Urăsc să lucrez cu oameni vii.
- Dacă-l omor din nou? - Maura, fă-o.
Bine.
Haide, haide.
Maura, priveşte. Cred că ai reuşit.
Eşti bine. Eşti în viaţă.
2 miligrame Salbutamol. Are bronhospasme.
- A fost incitant. - Să ne lovim pumnii?
E frumos să salvezi pe cineva atât de arătos.
Serios? Dacă era urât îl lăsai să moară?
- Sigur că nu. - Hai, treci la lucru la celălalt.
Maura, ia-i pulsul mai întâi.
Cred că arma crimei poate fi un tomahawk.
- Le-am avut în Vietnam. - Să tăiaţi prin junglă?
Să tăiem oameni. Poate că victima avea tomahawk.
Armata a început să le dea din nou în 2004.
Hai să-i vedem dosarul.
Am auzit că tu şi dr Isles aţi înviat un zombi.
De unde ştii?
- Veştile astea circulă rapid. - Da... tare şi repede.
Se termină vreodată fascinaţia voastră pentru penisuri?
- Nu. - Nu.
Sper ca nu e vorba de crimă comisă de alt veteran.
Iată dosarul militar al lui Bernard.
E curat. Trei tururi în luptă, lăsat la vatră.
A fost arestat de când s-a întors?
Încălcarea proprietăţii, bătăi, beţie în public, n-a fost condamnat.
Avem vreo poză cu plutonul lui de puşcaşi?
Iată-l... e cu tomahawkul.
Dacă s-a întors cu el, nu era în cărucior.
Măreşte imaginea celui din dreapta.
Seamănă cu informatorul lui Rondo, Justin.
- Caporal subordonat Justin Brown. - Are tomahawkul la el.
Primul suspect. Printează.
- A venit văduva lui Bernard Avery. - Hai, Korsak.
Vino, Frankie. Hai să mă ajuţi să arestez un suspect de crimă.
Recunoaşteţi vreunul din bărbaţii din plutonul soţului?
Acesta e Justin... cel mai bun prieten al lui.
Mulţi dintre ei erau de acasă.
E şi mai greu dacă trebuie să... să-i vezi murind.
Asta s-a întâmplat în al treilea tur?
Erau în patrulă. Mai aveau o săptămână.
A apărut un sinucigaş cu bombă care s-a aruncat în aer.
- Au murit mulţi. - Îmi pare rău.
Când s-a întors acasă, abia vorbea, cu excepţia lui Justin.
A încercat să se angajeze, dar a fost diagnosticat cu TSPT.
A fost tratat?
O prietenă din grupul de sprijin al soţiilor
mi-a spus de centrul ăsta.
- A fost de ajutor? - Aşa părea.
Dar a fost dat afară după două săptămâni.
Soţul dvs. s-a întors cu vreo armă?
Un tomahawk.
- Cu el a fost ucis? - Posibil.
L-am implorat să-l arunce.
Mă speria, îl speria pe fiul nostru.
Dar spunea că nu se simte în siguranţă fără el.
Când a început să locuiască pe străzi?
Acum şase luni, după unul din coşmarurile lui.
Credea că e un sinucigaş cu bombă în casă.
Îşi căuta puşca cu lunetă.
- Zicea că trebuie să-l ucidă. - Pe cine?
Pe fiul nostru.
Ştiam că-l pot pierde acolo.
Dar nu m-am gândit că-l pierd după ce se întoarce acasă.
N-am ştiut că ai pierdut prieteni în Vietnam.
Nu-mi place să spun. Oamenilor nu le place să audă.
Ce s-a întâmplat când te-ai apropiat de punctul de control?
A explodat o bombă chiar în faţa maşinii.
Sergentul meu e lovit.
Terapie cu realitate virtuală.
Se trage în noi.
- E prea real. - Dar nu este, Marlon.
Ceea ce vezi este simulare virtuală.
Iar asta-i experienta lui Rob din Irak.
Nu-i a ta. A ta va fi diferită.
Frate, la început e rău, dar pe urmă e mai uşor.
- Nu ştiu... - Înfruntându-ţi teama...
Rob, du-te cu Marlon să luaţi nişte cafea.
- Sunt dr Bacal. Cu ce vă pot ajuta? - Omucideri Boston.
Vrem să vă întrebăm ceva despre Bernard Avery.
Să nu-mi spuneţi că e implicat în vreo crimă.
El a fost ucis.
L-am găsit azi-dimineaţă într-o alee.
Ce ne puteţi spune despre el?
Nu prea multe. Am încercat să lucrez cu el,
dar era suspicios în privinţa psihologilor.
A lucrat cu el un veteran, un locotenent colonel.
- Putem vorbi cu el? - Sigur.
Intră.
Dle colonel, sunt doi detectivi care vor să discute despre Bernard.
Sigur.
Dle colonel Jones! Ce mai faceţi?
Nu mă plâng.
Dar am o gleznă luxată. Vă supăraţi dacă stau jos?
Nu, vă rog.
- Bună, Jane. - Bună, domnule colonel.
Noi... investigăm asasinatul lui Bernard Avery.
La naiba. Ce s-a întâmplat?
- De ce a fost dat afară din program? - N-am avut altă opţiune.
Am avut un alt pacient... un puşcaş din unitatea lui Bernard.
S-au luat la bătaie pentru ceva care s-a întâmplat în Fallujah.
Am fost nevoit să le cer să plece.
Se numea Justin Brown?
Nu. Tyler Moore... locuieşte la centrul pentru veterani.
Mulţumesc, dle colonel. Apreciez ajutorul.
Oricând.
Mă scuzi câteva minute?
Mă duc să aduc maşina.
- Ce naiba, Casey? - Jane...
- De când te-ai întors? - De câteva luni.
Şi... n-ai putut...
Am fost foarte ocupat la centrul pentru veterani şi...
Nu. Ultima dată când am vorbit...
Ţi-am spus că plec într-o misiune şi nu mi dă voie să-ţi spun unde.
- Operaţiunea "Sudul Bostonului"? - E ceva mai complicat.
- Încearcă. - Lucrurile s-au schimbat, Jane.
Dar mă bucur să te văd.
Vrei să închizi uşa când pleci?
Şi eu mă bucur să te văd.
Bună.
Tipul drăguţ cu erecţie a fost externat din spital.
Mi-a trimis orhideele astea.
Bun. Îi urez lui şi puţulicii însănătoşire grabnică.
- Care-i problema? - L-am văzut pe Casey.
- Cum? Unde? Când? - S-a întors... în Boston.
E aici de o vreme.
Îmi pare rău, Jane.
L-ai plăcut mai mult decât pe Dean?
Aşa e, l-ai plăcut.
Am aşteptat să se întoarcă din Afganistan şi...
... şi s-a întors.
- Ce a spus? - "Mă bucur să te văd".
- E de rău. - Maura...
Vrei să doară? Stai să-ţi zică zombiul tău "sunt ocupat".
- Poate că e el. - E Korsak.
E cu suspectul în sala de... nu mă pot concentra.
Du-te la interogatoriu.
Studiile arată că cel mai bun antidot pentru inima frântă e distracţia.
Bine, dar mă duc numai fiindcă mi-e teamă
că-mi petrec restul vieţii ghemuită în poziţie fetală pe canapeaua ta.
Iar canapeaua ta e nasoală.
Bună, Tyler.
Soldat fruntaş Tyler Moore, trupele de puşcaşi marini.
- Întotdeauna cu credinţă. - Nu l-am ucis pe Bernard.
Tyler, nu eşti suspect, dar am vrea să ştim de ce vă purtaţi ranchiună.
Din cauza a ceea ce a făcut. Sau ce n-a făcut.
- Ce n-a făcut? - Eram în patrulare...
Bernard era la înaintare.
A văzut sinucigaşul venind direct spre noi.
- Nu a tras în el. - De asta eşti în scaun?
Da.
A omorât şase soldaţi. Iar el s-a întors nevătămat.
Şi dacă nu eram în scaun, eu l-aş fi omorât.
Dar Justin Brown? El simţea la el?
Creierul lui Justin e tulburat. Erau prieteni buni.
- Sper să se ducă dracului amândoi. - Durerea n-o să dispară, Tyler.
Scuzaţi-mă.
- Ce-i, Frost? - L-am găsit pe Justin.
- Spune tot povestea cu insurgenţii? - Nu mai spune nimic, Jane.
E mort.
Rănile lui Justin sunt similare cu ale lui Bernard.
Deci au fost ucişi cu un tomahawk militar.
Te gândeşti la Casey. De ce nu vorbeşti cu el?
Mai degrabă jonglez cu bisturiele tale.
- Nu vrei să ştii? - Dar ştiu... s-a terminat.
Cercetătorii Universităţii din Missouri spun
că bărbaţii evită conversaţiile personale.
- Serios? Ia te uită ce-au aflat ei. - Nu te merită, Jane.
Ai putea să-mi distragi atenţia cu nişte flecăreli ştiinţifice?
Vezi cicatricele de pe plămânii lui Bernard?
Mai fac nişte analize, dar poate fi contuzie pulmonară.
Mulţi soldaţi au aşa ceva.
Câte lucruri rele am evita dacă bărbaţii
ar vorbi despre problemele lor în loc să se ducă la război.
Aici sunt plămânii lui Justin. El nu are cicatrici.
Nu are niciun sens.
Ar fi trebuit să fie expuşi la aceeaşi toxină.
- N-ar fi fost afectaţi amândoi? - Ba da.
Miracolul nostru medical a venit să ne mulţumească. Vino.
Păstrez distanţa. Mi-e frică de erecţia aia.
E un pic mai sexy în viaţă.
Bună. Sunt dr Isles.
Îmi amintesc de tine.
Îi iei pulsul?
Îţi mulţumesc că mi-ai salvat viaţa. Şi ţie, doamnă detectiv.
Nici gând. Nu-mi plac îmbrăţişările.
- Bine. Asta e pentru tine. - Mulţumesc.
- Am auzit ce-ai făcut cu pixul ăla. - Însănătoşire grabnică. Cum e gâtul?
Mă cam doare. Dar altfel, mă simt grozav.
Cum ai pus mâna pe o piesă Gia Dupont?
Eşti şocat să vezi o capodoperă contemporană într-o secţie modestă?
Nu.
Ar trebui. Mi-ar plăcea s-o fac bucăţi.
Treburi oficiale, faceţi loc.
Mă scuzaţi.
Mare păcat de Justin.
Îmi pare rău, Rondo. El cine-i?
Sour Grapes, încă unul din informatorii mei.
- Ne ştim de mult. - Am cântat blues cu amicul ăsta.
Cântă de-ţi sar chiloţii de pe tine. Barry White din Boston.
- A fost în altă viaţă. - Tu eşti Raymond Washington.
Dumnezeule, Jane.
- E adevărată chestia cu chiloţii. - Mamă!
Eu şi tatăl tău mergeam mereu să-l vedem la Beehive.
Tommy era conceput când... ba cred că era Frankie.
Mamă, le aduci domnilor nişte cafea?
Sigur.
Prefer un pahar de Shiraz şi o gogoaşă.
Delicios.
Rondo, te uiţi după mama...
Văd că mărul nu sare departe de copacul Rizzoli.
- Termină. - Bine.
Ce-ai văzut?
- El l-a omorât pe Justin. - Cine?
Papa Ioan Paul. Cred că al doilea.
Tu pricepi că "IS" nu înseamnă "individ sclerozat"?
Înseamnă "informator secret",
adică furnizează informaţii pentru rezolvarea unei crime.
E ceva aici, Vanilla.
- Dar nu ştiu ce este. - Bine.
Spui că omul pe care l-ai văzut semăna cu papa?
Nu, spun că el e papa, se învârte pe-acolo în papamobilul lui...
eliminând oamenii fără adăpost.
- Mă bucur că te-am cunoscut, Grapes. - Stai, stai, stai!
E tipul ăla alb, s-a autodesemnat şerif în oraşul celor fără adăpost.
- Şi mie îmi aminteşte de papă. - Bine, bine. Am să verific.
Verifică şi asta.
Îmi spune mie ceva că are importanţă.
Informaţia lui Justin. Am să verific
dacă promiţi că-mi cânţi, Barry White.
Nu, nu, nu. Nu promit aşa ceva.
Bine, dă-mi-o. Am să văd.
Bine? Mulţumesc, Rondo.
E frumoasă. Cine-i artistul?
Eu.
Am numit-o "mâna vindecătoare" Pare potrivit să ţi-o dăruiesc.
Mulţumesc.
Sculptura e doar un hobby. Meseria mea e să vorbesc.
Ştiu... "Eliberează-ţi sinele câştigător".
Te-am căutat pe internet.
Atunci ştii că mergeam la Akron pentru un discurs.
Coardele vocale sunt inflamate doar temporar.
- Probabil ai luat cam mult Inderal. - Asta cum ai aflat-o de pe internet?
Păi... a trebuit să-ţi văd fişa medicală
ca să... completez nişte hârtii.
Ai planuri pentru diseară?
- Pot să-ţi fac cinste cu cina? - Dacă promiţi să nu mai mori.
S-a făcut.
- La ora 19:00? - Da, ne vedem atunci.
Mă scuzaţi.
- Angela. - Cine era?
Uite ce-am făcut... cannoncini alla crema pasticcera.
Delicios.
Aş vrea să întâlnească şi Jane un flăcău falnic ca ăsta.
Poate dacă învaţă cum să facă aluaturi...
Ştiu. Mai ales după ce s-a întâmplat cu Casey.
Începe să vorbeşti.
Cunoaştem pe cineva din cartier care seamănă cu papa?
- Benedict? - Nu, Ioan Paul al II-lea.
Un martor care spune că a văzut suspectul zgâlţâind vagabonzii.
Avem toţi voluntarii la dosar. Să ne uităm.
Poţi să pui pe ecran fotografia tipului şi una a papei?
Jeff Miller.
- Vezi ce maşină are. - Îi scot dosarul auto.
Conduce o camionetă Dodge albă cu trapă.
Martorul tău a spus ceva şi de papamobil?
Da, a spus.
Poate că Jeff Miller a trecut de la voluntar la justiţiar.
Toate astea îmi amintesc de o angora.
- Piaţă greacă antică. - Nu ştiu mulţi lucrul ăsta.
Pun pariu că grecii n-aveau hot dog cu chili ca ăsta.
- Sunt cei mai buni din Boston. - Ştii că sunt făcuţi
din testicule, intestine şi ochi de zburătoare?
Ei bine... tot sunt nemaipomeniţi.
Bine. Hai să vedem arta mai întâi.
- Bine. - Îmi pare foarte rău.
Nu.
Ce lucrare excepţională.
Iar tu ai mâini excepţionale.
Mi-ar plăcea să le sculptez.
Care-i cel mai scandalos lucru pe care l-ai făcut?
Am călărit goală pe un cal la un dresaj cabalin.
Protestam pentru reducerea de buget a echipei de călărie.
Vino.
Cred că e timpul să faci din nou ceva scandalos.
Poftim?
- Impresionant. - Hai.
Ce frumoasă privelişte a oraşului.
Stai de şase.
Nu, nu, nu poţi s-o faci. E ilegal.
Arta nu e infracţiune. Trăieşte şi tu mai periculos.
Nu omorâm pe nimeni.
Aşa. Ţine asta.
Nu, nu pot.
Sunt medicul legist şef al statului Massachusetts.
Astă seară eşti artist de stradă.
Aruncaţi sprayul! Mâinile sus! Întoarceţi-vă încet.
Nu-i a bună.
Habar n-ai.
"Scoateţi gunoiul uman de pe străzile noastre".
- Am găsit justiţiarul cartierului. - Jigodie!
Lasă-mi oamenii în pace.
Staţi cu hainele pe voi, băieţi. Mă ocup eu de asta.
Şi ţie la fel, nemernicule.
Înapoi, domnule.
Duceţi vagabondul ăsta la închisoare.
- Te simţi bine? - Nici nu simt.
- Unde-ai fost acum două nopţi? - Făceam treaba voastră...
alergam după gunoaie cu luptători împotriva crimei. Ei vor confirma.
Dacă vă gândiţi să-mi puneţi crimele în cârcă, mai gândiţi-vă.
Să începem cu atacul cu o armă periculoasă.
- Care armă periculoasă? - Piciorul e al naibii de periculos.
Mulţumesc.
- Arăţi bine. - Mulţumesc.
Ţi se vindecă inima?
Ţi-a spus Maura despre Casey?
Nu pot să cred că Charles te tratează aşa.
Aş vrea să ai încredere în mine. Sunt aici.
- Serios? - Serios.
Mă gândesc să mă călugăresc.
Fetiţo...
- De ce-ai spus mamei despre Casey? - Îmi pare rău. Jane, uite.
Bine. Nicio problemă. Nu sunt supărată.
De ce nu-i spui şi că am vibrator?
Frankie ţi-a făcut raport pentru vandalism?
- Maura, scriai pe ziduri? - Eram cu Dennis.
Să nu te întâlneşti cu zombi. N-au respect pentru lege.
Jane, trebuie să-ţi mărturisesc că mi-a plăcut.
Mi-a plăcut să încalc legea.
M-a făcut să mă simt ca odinioară... cineva care riscă.
Cineva care comite delicte şi nu-şi ţine gura.
- Minunat. - Am spus că-mi pare rău.
- Scuze pentru întrerupere. - Nu-i nimic, discutam
cazul unei infractoare care nu-şi ţine gura.
Ai rezultatul biopsiei lui Bernard Avery?
Da, nu era contuzie pulmonară.
Toluen, acetonă, propan şi butan.
- Se droga? - Nu, e spray pentru vopsit.
A fost expus unei cantităţi mari timp de multe luni, poate ani.
Crezi că Bernard scria pe ziduri? Poate pentru asta se afla în alee.
- E ceartă de stradă. - Ăsta-i vreun chioşc?
Bernard picta cu spray peste munca altuia.
Şi avea mereu tomahawkul cu el.
Aş vrea să te ajut să rezolvi cazurile,
dar... voi fi la închisoare.
Dă-mi asta. Mă pun cu tomahawkul pe fratele meu.
- S-ar putea să fie un rival, nu? - Da.
Astea sunt toate pozele pe care le-a făcut Frankie.
"Ra nad om". Crezi că yoginii dau cu spray acum?
- Scrie "la întâmplare", frăţioare. - "La întâmplare".
Frankie, mişcă-te încoace.
- Am necazuri? - Da.
Acuzi medicul legist şef de vandalism?
Voi doi să întoarceţi capetele. Vreau să-l pocnesc pe frate-meu.
E fals. Sergentul era acolo. L-am scris ca să-i gonesc
pe amândoi de pe stradă.
Voiam să-i spun. Scuze.
Îi spun eu.
Văd de multe ori cuvântul "penitenţă".
Nu se potriveşte cu graffitiul din baza de date.
Şi "Blister".
"Dizzy monocles".
"Dizzy monkey", frate. Nu ştii să citeşti?
- Nu graffitti. - Numele lui Blister e Steve Bogart.
Acum face filme documentare.
A filmat locurile cu graffitti în ultimul an.
A fost arestat?
Nu pare. Stai. Asta-i interesantă.
E trecut într-un raport ca victimă.
Ameninţare şi violenţă.
Uite cine e agresorul... Bernard Avery.
Cum ne-a scăpat? Am citit dosarul lui.
Bernard n-a fost acuzat. Steve Bogart a refuzat să depună plângere.
Poate fiindcă a vrut să se ocupe chiar el... cu un tomahawk.
Poate. Mă duc după mandat. Mergem să-l săltăm.
La treabă.
- Păzeşte-te. - Chiar şi cu mandat?
Când va învârti tomahawkul deasupra capului tău să te ţii de hârtia aia.
Urăsc apartamentele astea.
- Liber! - Liber!
Nu erau doar în căutarea unui lucru. Au distrus tot echipamentul.
- Auzi? - Da.
Vine de acolo.
Frankie! Hai să aşteptăm echipa de la substanţe periculoase.
L-a luat prin surprindere şi l-a pocnit în cap.
- Nici n-a apucat să-şi bea berea. - Seamănă cu Steve Bogart?
Păi... seamănă cu nişte varză cu carne.
Ador brânza asta.
Mă bucur că nu eşti supărată pe mine
că te-am băgat în bucluc.
Jane va avea grijă de noi. Sper să fac muncă în folosul comunităţii.
Nu mi-aş face griji. Cunosc mulţi avocaţi faimoşi.
Sper să nu fie necesar.
Pot să deschid aerul dacă ţi-e cald.
- Nu, e bine. - Stai foarte bine cu circulaţia.
Scuze. Sper că nu te simţi jenată.
M-am gândit că ţi-am cerut să fii goală, deci... să fiu şi eu.
Pablo Picasso a spus: "Arta e periculoasă".
De ce nu? Oricum mergem la închisoare.
Craniul are răni deschise...
provocate probabil de lama unei arme grele.
Poate fi... ştiu şi eu... un tomahawk? Doar o presupunere.
Poate că îţi confirm arma
dacă îmi spui cum e viitoarea mea garderobă.
Combinezonul verde-pădure pentru închisoare
sau orange fluorescent pentru strânsul obligatoriu al gunoiului?
Şi zombi vrea să ştie?
Am uitat să-ţi spun... sculptează nud.
Vreau s-aud tot.
După ce prindem ucigaşul. Concentrează-te.
Nu mă pot concentra. Gândul la încarcerarea mea iminentă...
- Termină! - Bine, ai dreptate.
Martha Stewart a prosperat în închisoare.
Dar era o închisoare cu securitate minimă. Unde se duc vandalii?
Poţi să-mi spui dacă rănile lui Steve Bogart
sunt de la aceeaşi armă care i-a ucis pe Justin şi Bernard?
- Miroase? - Da!
Sunt preocupată. Nu simţi? E acid acetic.
- E mişto? - Păi este... fiindcă îmi spune
că a fost ucis cu peste 72 ore în urmă.
Acum trei zile? Steve a fost ucis înaintea lui Justin şi Bernard?
Am uitat ceva.
Somaţia scrisă de Frankie a fost falsă.
Poţi să porţi McQueen la următoarea întâlnire cu zombi.
Sunt atât de uşurată.
Simt cum îmi scade nivelul cortisolului.
Stai! De ce m-ai lăsat să sufăr?
- Te speriam ca să te îndrepţi. - N-am să mai fac niciodată!
- Să nu mai bârfeşti cu maică-mea. - Şi asta.
Ucigaşul căuta ceva.
Poate că Bogart a prins ceva pe film.
Da, dar ce? N-a filmat niciuna dintre crime.
Fierbea în jacuzzi când au fost omorâţi Justin şi Bernard.
Ce faci cu claviatura asta stricată?
A fost a lui Justin. Dă-mi să văd.
Conţine "informaţii secrete", spunea el.
Bernard a avut încredere în el. Poate...
Poate că asta căuta ucigaşul. Vezi ce-i pe el.
Mulţumesc.
Pânzele se vând cu 25 mii dolari una.
Vor valora de trei ori pe atât când posterele mele vor fi pe piaţă.
Va trebui să stai la coadă.
Cred că e timpul să spunem mulţimii cine e talentatul artist.
- Mulţimea ştie. Eu sunt. - Te rog, Frost.
De ce pictezi băiatul?
- Ce-i asta? - Ultimul documentar al lui Bogart.
Să-i dau pace.
Ştii cum fac un băiat de opt ani să devină sinucigaş?
Îi spun că infidelii mor, dar el nu va muri.
Se uita drept la mine când i-a explodat faţa.
Atât de calm.
De asta era bântuit. N-a putut să omoare băieţelul.
Ai evocat acea durere în arta ta.
Nu e artă!
Şi poţi să-i spui că n-o poate avea!
N-o poţi avea! Nu e de vânzare!
Mi-am lăsat prietenii să moară.
Nu mai înregistra. Nu mai înregistra!
Dă-mi cardul. Dă-mi cardul!
Ţine-l, Justin...
N-ai reuşit ca artist. Nu aveai talent. Dar Bernard avea.
A venit şi a început să facă artă de milioane de dolari în aleea ta.
- Sunteţi nebuni! - Crimă triplă... asta-i nebunie.
L-ai ucis pe Bogart fiindcă avea filmarea cu Bernard pictând.
Bernard nu voia banii tăi. L-ai omorât ca să iei pânzele.
Erau în cărucior, nu? Pe Justin l-ai ucis fiindcă era martor.
- Nu puteţi dovedi nimic! - Cred că putem.
Notă: întotdeauna să scapi de arma crimei.
La urma urmei vei fi cunoscut. Pune-i cătuşele.
Haideţi...
Mulţumesc.
Am conversaţia asta în cap de multă vreme.
- Jane, nu e momentul potrivit. - Înţeleg că nu e momentul
când eşti la 9.500 km şi se trage în tine.
Dar ai venit acasă şi nu mi-ai spus.
- Iar eu nu înţeleg de ce. - Nu vreau să vorbim despre asta.
Casey, noi suntem prieteni din liceu.
Ne-am revăzut,
eu nu mai eram un boboc mucos, tu nu mai erai vedeta campusului.
Eram doar... oameni.
Doi oameni care... trecuseră prin nişte chestii urâte.
- M-am îndrăgostit de tine. - Jane, te rog.
Ştiu că şi tu. O ştiu.
Fiindcă te-au trimis într-un deşert uitat de Dumnezeu
şi tu mă sunai doar să-mi auzi vocea.
Dar m-am oprit.
Am numărul tău. Dacă aş fi vrut să te văd...
Dacă aş fi avut ce să-ţi ofer, aş fi făcut-o.
Dar n-am avut şi nu am.
Singurii oameni pentru care mai e loc în viaţa mea sunt veteranii răniţi.
- Îmi pare rău, Jane. - Şi mie îmi pare rău.
Eşti un prost.
A fost o idee grozavă. A zis că sunt fata visurilor lui.
Poate că-i e prea greu să aibă acum o relaţie.
Cu mine... întotdeauna.
Jane, îmi pare rău.
- Hai să facem ceva nebunesc. - Vrei să scrii pe ziduri?
Nu, Doamne, nu chiar atât de nebunesc.
Adică o nebunie de genul
"biscuiţi graham şi glazură la spray"?
Şi o cutie de Shiraz.
E puţin cam iute şi prea aromat...
- Mergi pe mâna mea. - Bine.
Bine.
Traducere şi adaptare BlackAmber
Sincronizare WEB-DL Polux www.titrari.ro