Îmi place viața,
așa că-mi doresc să rămân tânăr, energic și să mă bucur de ea cât se poate de mult.
Am pregătire medicală și
cunosc toate recomandările standard care se dau pentru a-ți menține sănătatea.
Dar, în cazul meu, nu prea par să funcționeze.
Am constatat că propriul meu corp este departe de a fi mașinăria suplă și
longevivă pe care mi-aș fi dorit-o.
- O treime din corpul tău este grăsime. - Mulțumesc ... că ai subliniat asta atât de emfatic.
Vroiam să văd ce ne poate oferi știința ca metodă alternativă de a opri degradarea,
de a încetini timpul.
Așa că am purces în căutarea experților
care încearcă să lupte cu vicisitudinile aduse de vârstă.
Rescriem astfel fiziologia umană ... ura !
Dacă găsești altceva care să nu îți facă rău, să îți facă bine
ȘI să producă schimbările astea în bine, să știi ca vreau să aflu și eu.
Ce-am descoperit a fost cu adevărat surprinzător.
Nu presupune pastile, injecții sau costuri ascunse.
Totul depinde de ceea ce mănânci.
Sau, mai curând, de ceea ce nu mănânci.
Azi noapte am visat că mâncam un sandvici și m-am simțit grozav de vinovat.
Este vorba despre postit.
Dar postitul în versiune accesibilă.
Și dacă adopt stilul de viață propus de Joe ?
Într-un an, ești vindecat.
Chestia este că acesta a fost începutul unei schimbări despre care cred că va fi uriașă.
Dacă izbutim să o ducem la capăt și mai și obținem rezultatele pe care le cred eu,
atunci ... ideea asta ar putea fi cu adevărat revoluționară.
Sunt mulți oameni care se păstrează tineri și în formă,
cu mult peste vârsta pensionării.
De obicei fac asta în modul tradițional,
cu multe, multe exerciții fizice.
Azi, am venit la Marathonul Londrei.
Aproape 36,000 de participanți, de toate formele și mărimile,
dau piept cu traseul de 42 de km.
Unii sunt tineri,
alții nu chiar așa de tineri.
Este o atmosferă absolut fantastică.
Acuma, eu unul n-am alergat în viața mea la maraton,
și nici n-am de gând s-o fac vreodată,
dar sunt destui oameni aici care aleargă,
și, incredibil, sunt șapte oameni
care au 80 de ani sau mai mult.
O să încerc să-i găsesc pe câțiva dintre ei,
și să îi întreb cum reușesc.
Salut ! Cum merge ? Salut !
Câți ani aveți ? 78.
- Și câți ani aveți ? - 81.
- Și care este secretul alergatului ? - Bagheta magică !
- Mâncatul sănătos ! - Munca pe brânci, fiule, asta e !
Oricine e în stare să alerge la maraton după ce a împlinit 70 de ani, merită respect.
Dar eu aștept un om care îi face pe septuagenari să arate tinerei.
Fauja Singh este incredibil.
A fost activ toată viața, dar de alergat s-a apucat
serios abia după 80 de ani.
Și deci ce-l face să fie atât de în formă și plin de energie ?
Salut. Mă bucur să vă văd.
- Ce vârstă are Fauja ? - 101.
- Născut pe 1 aprilie 1911.
- Din păcate nu prea vorbește engleza, deocamdată.
- Ai putea să-l întrebi cum se simte ?
- Zice că ”Nu-i ușor ... ” - Da ?
Dar trebuie să termine cursa, pentru că el unul nu e încă terminat. N-ai de gând să abandonezi, nu ?
Deși are 101 ani,
Fauja n-a suferit nici o operație chirurgicală,
nu dă semne de boli de inimă ...
și nu ia nici un fel de pastile.
El crede că viața lungă și
sănătatea incredibilă se datorează dietei alimentare.
-Și se referă la o dietă anume ?
- Nu ține nici o dietă.
- Mănâncă mâncare obișnuită pentru un fermier Punjabi, deci multă mâncare proaspătă.
Dar secretul e faptul că el mănâncă porții mici.
Zice că în țările sărace oamenii mor de inaniție,
iar în țările bogate oamenii mor de îmbuibare.
- Și deci cam cât mănâncă el, prin comparație cu mine sau cu tine ?
- Mănâncă aproximativ jumătate de porție,
cam cât ar mânca un copil.
- Deci o porție de copil este probabil cam jumătate din cât am mânca tu sau eu ?
- Restricționându-și porțiile atât de serios,
Fauja a testat pe pielea lui o teorie
care are aproape vârsta lui.
O teorie științifică ce este luată în serios abia acum.
Eu unul am luat metroul până la linia de sosire.
Vreau să prind momentul în care Fauja
devine, sper, cel mai în vârstă maratonist din lume.
Și după 7 ore și 49 de minute, reușește.
- Îmi permiteți să vă felicit ?
Este absolut incredibil, are 101 ani,
și tocmai a parcurs 42 de km.
- Acuma, nu îmi pot imagina că peste vreo 50 de ani,
o să mă duc la piață alergând,
dar aș vrea să fiu ca el.
- Vreau să am mintea ageră și un corp funcțional. Vreau să rămân tânăr mai mult timp.
De zeci de ani, echipe de oameni de știință din toată lumea
studiază intens îmbătrânirea.
În mod clar, genele joacă un rol important în determinarea vitezei și gradului îmbătrânirii.
Și nici nu putem face mare lucru ca să ne controlăm genele.
Dar putem, cu siguranță, să controlăm ce mâncăm.
Iar aici, în America, încep să scoată la iveală niște studii remarcabile,
care leagă mâncarea de îmbătrânire.
Se pare că nu numai CE mănânci, dar și CUM și CÂND mănânci este important.
Povestea noastră începe în praful furtunilor de nisip din America anilor ”30.
Era o secetă îngrozitoare, mâncarea puțină,
și toată țara era afectată de Marea Criză.
În asemenea timpuri grele, ne-am putea închipui că
durata de viață a oamenilor a scăzut, dar, din contră, ea a crescut.
În timpul celor mai negri ani ai Marii Crize, din 1029 până în 1933,
durata de viață a crescut, remarcabil, cu șase ani.
Acum că ne gândim la asta, este chiar surprinzător,
dar totuși, indicii cu privire la cauzele creșterii se găsesc în studii făcute tot atunci.
Nutriționiștii de la Univ. Cornell, făcând teste pe animale,
au descoperit că dacă se restricționează sever
cantitatea de mâncare, animalele trăiesc mai mult.
Cu mult mai mult.
Așa că, evident, următoarea întrebare logică era: dacă faci la fel cu oamenii,
o să obții același efect ?
Păi, au trecut opt decenii de la această observație,
și abia acum au început oamenii de știință să înțeleagă
legătura dintre deprivarea calorică și longevitatea oamenilor.
În sfârșit, începem să primim niște răspunsuri.
Univ. din Washington este sufletul acestei noi științe.
Rescriem însăși fiziologia umană !
Este uimitor, să știi,
cum o schimbare simplă în modul de administrare a hranei poate schimba serios
felul în care funcționează corpul uman.
Prof. Luigi Fontana și-a petrecut ultimii zece ani studiind un grup de oameni
care își limitează sever aportul caloric zilnic.
Și e uimit de ceea ce a aflat.
- Oamenii ăștia parcă fac parte din altă specie !
- Asta e o afirmație foarte serioasă, nu ? - Da, este.
Constatăm că ei vor trăi mai mult decât părinții și frații lor
care au o alimentație tipic occidentală, sau americană.
Luigi este clar impresionat,
așa că am vrut să cunosc și eu un membru al acestei ”noi specii”.
- Aveți o casă superbă. - Mulțumesc. - V-am dat indicații bune să ajungeți ? - Foarte bune, mulțumesc.
Joe Cordell e un CRONie, (calorie restrictor on optimal nutrition)
un om care își restricționează aportul alimentar sub nivelul optim de nutriție.
Și asta înseamnă multe, multe fructe și legume.
- Am luat-o înainte și am pus tot pe masă, pentru că m-am gândit
că poate doriți să luați micul dejun cu mine. - Pare delicios, mulțumesc.
Când mă gândesc la un om care se abține să mănânce normal,
îmi imaginez o persoană care trăiește cu vreo doi morcovi pe zi, sau așa ceva.
Nici nu mă gândeam că servești micul-dejun.
Joe își începe ziua cu un munte de fructe,
dar parte din ele sunt totuși aruncate.
- Ce-aș mai vrea să fac ar fi să adaug un măr, dar când vrei să mănânci ca mine,
vrei maximul de aport nutrițional cu minimul de calorii posibile.
și practic tot ce este nutritiv se află în coajă.
Și ai de gând să-l decojești, să mănânci coaja și să arunci restul ?
- Facem exact invers decât ar face majoritatea oamenilor.
- E nemaipomenit, pentru ca 95% din valoarea nutrițională e aici ...
- În coajă ? - Da, în rest e zahăr, și deci calorii.
- Cam asta mănânc în fiecare dimineață. - Tot castronul ăsta ?
- Da. - E ditamai castronul.
Te întrebi vreodată ” Și dacă greșesc ? Dacă toată chestia asta e greșită ?”
” Fac chestia asta de 10-20 de ani, și acum apare un studiu științific”
”care spune că asta e de fapt o aiureală.”
- Păi să știi că fratele meu, care cântărește cu vreo 50 kg mai mult ca mine,
- și suntem de aprox. aceeași vârstă, tot timpul râde de mine.
- zice că tot el o să trăiască mai mult ca mine,
- si, după părerea lui, eu mă voi fi chinuit degeaba.
- Dar ideea e că mi-e îmi place să trăiesc așa.
- Să trăiești sănătos e amuzant.
Se estimează că există peste 100.000 de CRON-i în toată lumea,
oameni care trăiesc cu mâncare bogată
în nutrienți, dar săracă în calorii.
- Joe arată în formă, dar nu cine știe ce juvenil.
Poate Luigi exagera.
- Ce mi-ar place să fac, ar fi să îți fac niște teste,
să le compar cu ale mele, și să vedem ce iese.
- Bun, de acord. Să-nțeleg că facem concurs ?
- Facem concurs, deși suspectez că aș putea să pierd fără probleme ...
De vreo 10 ani, Joe mănâncă aprox. 1900 de calorii pe zi.
- Eu mănânc în medie de 2300 de calorii pe zi,
bună parte din ele din gogoși și cârnați.
Cam ce greutate crezi că ai ?
81-82 kg ... aaa, mai mult de 82 !!
- respiră adânc ...
- Eu am cam 60-61 kg ...
- Stai să-l dăm mai jos ...
- 60 kg. Ai nimerit-o.
Amândoi avem peste 50 de ani, și nu cred
că arătăm nici din generații diferite, dară-mi-te specii diferite.
- Deci cât de diferiți suntem ?
- Vreau să te relaxezi. Stai liniștit, nu vorbi.
Unul dintre cele mai simple moduri de evaluare a îmbătrânirii nu cere echipament sofisticat.
- Bun, e bine.
- Echilibrul e controlat de urechea internă.
- Pe măsură ce îmbătrânești, structura urechii se deteriorează,
și echilibrul se degradează.
Încă odată. Poți testa asta stând într-un picior, pe piciorul mai slab,
cu ochii închiși.
- Cât am stat ? - 6,59 secunde. Nu e prea grozav.
- Nu e bine deloc.
- La 55 de ani, omul mediu ar trebui să stea măcar 8 secunde.
- Și tu ai stat ...
- Te descurci la fel ca un barbat mediu de 20 și ceva de ani.
- Peste 30 de secunde este cam ceea ce pot scoate cei de peste 20 de ani,
dar e una din acele abilități care se degradează dramatic cu vârsta.
- Bun, cred că ai demonstrat ce ai vrut. Oprește-te. Poți să te oprești, da.
- Un alt test bun este viteza de reacție, care de asemenea scade cu vârsta.
- Nu prea grozav. Opt.
Ai nevoie de o riglă.
- La vârsta noastră, ar trebui să fim în stare să o prindem cam pe la 12 cm.
- Foarte bine. Ai prins-o la 10 cm. Recunosc că te descurci bine.
Metodele lui Luigi sunt ceva mai științifice.
Amm făcut o serie de analize medicale.
inclusiv analize de sânge.
- Acum o să vă spun rezultatele.
- Mă simt de parcă ne-ar fi chemat diriginta la ședință ...
- Și-acum ne spune notele.
- o fi vreun zece ? Vreun 8 ?
- După expresia lui Luigi,
este clar că nu are vești bune.
- În cazul lui Joe, grăsimea totală din corp este de 11,5%.
- Așa ceva e normal la super-atleți.
- 11% grăsime este foarte puțin
la un bărbat de 54-55 de ani.
- Tu ai 27,1% grăsime.
- O treime din greutatea ta e grăsime.
- Îți mulțumesc ... că ai subliniat asta atât de emfatic !
Și n-a isprăvit de comentat despre grăsimea mea.
- Grăsimea abdominală este în jur de 30%.
- Grăsimea abdominală e adevăratul inamic.
- Cu cât mai multă grăsime abdominală ai, cu atât mai mare riscul
de a face diabet de tip 2 și boli cardiovasculare.
- Nu e nici o îndoială în sensul ăsta. Mai prezintă de asemenea risc de cancer.
- Așa că, pe scurt, profilul tău
cardiometabolic nu e bun, pentru vârsta ta.
- Cred că e cazul să faci ceva ca să-l îmbunătățești.
- Ce putem spune despre Joe este că
el n-o să facă boli cardiovasculare.
E imposibil să facă vreun atac cerebral,
infarct miocardic sau insuficiență cardiacă.
Aceste trei boli sunt responsabile
de 40% din decesele din USA si UK.
- Nici o șansă ca el să moară de așa ceva ? - Cam una dintr-un milion...
- Și dacă adopt stilul lui Joe de viață ?
- Într-un an, o să fii un om sănătos.
- Acum înțeleg ce-a vrut Luigi să spună.
Chiar că părem din specii diferite.
Alimentația lui Joe pare să îi mențină organele interne într-o sănătate impecabilă.
Alimentația mea îmi subminează sănătatea, și repede.
- Bun, m-a adus cu picioarele pe pământ. Luigi nu se joacă cu vorbele.
Mi-a vorbit un pic de grăsimea abdominală.
De fapt, a vorbit o grămadă despre grăsimea mea abdominală.
Niciodată nu m-am considerat gras.
Dar el mi-a prezentat două imagini.
Una, în care continui ca și până acum,
și mă îndrept în mod clar spre boli de inima sau mai rău.
Cealaltă, să adopt restricționarea calorică,
și să devin sănătos într-un an.
Factorul meu de risc s-ar muta de la aproape sigur victima unei boli cardiace,
la un moment dat,
la o șansă dintr-un milion sa capăt vreodată așa ceva.
Când pui problema așa de direct, nu se poate să nu cazi serios pe gânduri.
În ciuda faptului că dovezile în susținerea beneficiilor aduse de
restricționarea calorică tot cresc pe zi ce trece,
sincer, nu mă văd deloc trăind cum trăiește Joe.
Ceea ce îmi creează o mică dilemă.
Așa că, ceea ce vreau să-ncerc de fapt,
este să-ncerc să înțeleg cum funcționează restricționarea calorică,
sperând că apoi voi putea să mă aleg cu beneficiile,
fără să trebuiască efectiv s-o pun în aplicare.
- Mă aflu la Los Angeles,
un oraș cunoscut ca fiind dependent de tinerețe.
Aici, mulți oameni par să creadă că
îmbătrânirea și ridarea sunt opționale.
Nu mă duc să vorbesc cu cineva superficial, ca vreun specialist în chirurgie plastică.
Am venit până aici ca să mă întâlnesc cu un specialist de talie mondială
în problema îmbătrânirii. - Salut. - Salut.
- Prof. Valter Longo studiază mecanismele complexe care controlează îmbătrânirea.
- Face progrese în înțeleagerea legăturii dintre ce mâncăm și cum îmbătrânim.
Mă duce să-mi arate doi șoricei.
- Amândoi au aceeași vârstă, sex și sunt din aceeași specie.
Dar există și o mare diferență între ei.
- Cel mic o să trăiască cu mult mai mult
decât cel mare.
- Șoricelul ăsta micuț de aici
deține recordul mondial de prelungire a vieții la mamifere.
- A, bun. Este remarcabil.
- Și deci, cam cât vor trăi cei doi șoricei ?
- Ăsta mare de aici, vreo doi ani.
iar cel mic, cu vreo 40% mai mult.
- Așa. Sunt foarte diferiți, nu-i așa ?
- Văleu ! Dă să mă muște.
Cred că a trecut prin cauciuc. Trebuia să-mi fi pus mănușa dublă.
- Învățăm din greșeli.
- Șoarecele cel mare are cam 50% să mai rămână în viață.
- A, deci numai faptul că trăiește e un lucru bun ?
- Da, e băftos că mai trăiește, exact.
- Iar cel mic mai are probabil vreun an de trăit. - Nu, serios ?
- Cel mic o să ajungă să trăiască aprox. 120 de ani, în termeni umani ?
- Exact, da. Echivalentul a 30-40 de ani de viață umană.
- Pot să-l iau în mână ? - Da, dă-i drumul. De coadă. OK.
- Șoricelul ăsta mic pe care îl țin
în mână e de fapt creat de om.
- Motivul pentru care e așa mic și așa de longeviv
este acela că a fost modificat genetic.
Are nivele incredibil de scăzute ale hormonului de creștere,
zis Factorul de creștere de tip insulinic nr. 1 (IGF-1)
- Și se pare că IGF-1 e un factor cheie
care leagă restricționarea calorică de longevitate.
- Primele indicii le-am primit de la un grup de oameni
dintr-o zonă îndepărtată a Ecuadorului.
- Au o boală rară, zisă sindromul lui Laron,
care afectează mai puțin de 350 de oameni în toată lumea.
- Ăsta ești tu, nu ? Te face să pari uriaș, nu-i așa ?
- Eu sunt ăla înalt de colo.
- Cel mai scund dintre ei n-are decât 1,06 cm.
- Îmi vine până la buric, corect ? - Mda.
Ce-l interesează pe un cercetător ca Valter nu este înălțimea lor,
ci faptul că par practic imuni la două dintre cele mai răspândite boli letale
din Occident. Marea descoperire este aceea că
oamenii ăștia par imuni la cancer și diabet.
- Și au toate viciile pe care le avem și noi,
beau, fumează și tot ce trebuie, nu ? - Da, le fac pe toate și chiar mai mult.
- Au un mod de viață tare nesănătos.
- Mulți din ei sunt cel puțin obezi.
- Nu le pasă deloc ce obiceiuri au.
- Fumează și mănâncă mâncare cu multe calorii,
apoi se uită la mine și-mi spun:
”A, păi nu contează. Sunt imun.”
Dar este incredibil că nu avem nici o dovadă că vreunul
dintre ei ar fi murit vreodata de cancer,
deși rudele lor de dimensiuni normale mor de cancer ca toată lumea.
Oamenii cu sindromul lui Laron au o mutație care-i face mici,
dar îi și protejează de toate bolile astea.
- Este incredibil să lucrezi cu ei.
- Sunt grozavi, si bineînțeles pentru noi, sunt cei care, dintr-o singură mutație,
ne pot spune multe lucruri despre diabet, cancer, boli cardiace și îmbătrânire.
- Țăranii ecuadorieni și șoriceii cei longevivi
au ceva în comun.
Corpurile lor produc niveluri excepțional de scăzute
de hormon de creștere IGF-1.
Această descoperire l-a ajutat pe Valter să pună cap la cap rolul IGF-1
în complicatul proces de îmbătrânire.
Corpurile noastre funcționează de obicei în modul ”dă-i bătaie!”
iar celulele sunt împinse să se dividă de către IGF-1
Dar când nivelul de IGF-1 scade,
celulele noastre trec într-un cu totul alt mod:
corpul încetinește producerea de noi celule,
și se apucă să le repare în schimb pe cele existente.
Stricăciunile aduse ADN-ul au mai multe șanse să fie reparate,
și exact de asta țăranii și șoriceii sunt protejați
de bolile aduse de bătrânețe.
- Dar care-i legătura cu limitatul caloriilor la oameni ?
Valter produse o analogie foarte californiană:
se pare că există ceva în mâncarea pe care o mâncăm
care influențează cât de mult IGF-1 secretăm în corp.
Astea-s proteinele.
Când mâncăm multe proteine, celulele rămân în modul ”dă-i bătaie!”.
E ca și cum ai călca accelerația,
zicând ”dă-i bătaie!”, nu ? - Exact.
- Forțează celulele să ardă combustibil.
- În modul ”dă-i, dă-i !”,
corpul e mai susceptibil să facă diabet și cancer,
pentru că celulele tale cresc prea repede
ca să aibă timp să se repare daunele în mod eficient.
- Deci e ca și când ai conduce mașina tot timpul,
fără s-o duci vreodată la mecanic.
- Așa, deci soluția este, practic, să găsești un fel în care
să-ți muți corpul din starea ”vrum-vrum”
într-un soi de stare de reparare, gen ”Ai grijă de mine, repară-mi ADN-ul ...”
- Deci, cum îți reduci nivelul de IGF-1 ?
- Păi, studiile făcute asupra celor care îsi restricționează caloriile sugerează că
să mănânci mai puțin ajută, dar nu este destul.
Pe lângă reducerea caloriilor, trebuie să reduci proteinele.
Nu de tot. Asta ar fi o idee foarte proastă.
Trebuie doar să respecți recomandările,
și majoritatea dintre noi nu izbutim asta.
Și nici nu trebuie să fii un CRON ca să îți reduci nivelul de IGF-1.
Mai există o cale. Ajunatul. (post negru)
Când ții post negru, obții un rezultat cu mult mai rapid și mai dramatic.
Așa poți să îți scazi nivelul de glucoză din sânge, în numai 24h,
și să îți scazi astfel principalul hormon de creștere, care este IGF-1.
Mi-este totuși greu să cred că în numai câteva zile de post negru
o să-mi smucesc corpul într-o stare de sănîtate mai bună.
Dar sunt cu siguranță intrigat, așa că vreau să aflu mai multe.
Drept pentru care mi-am măsurat IGF-1 acasă, la Londra,
și mi-au zis că e 28.
E bine, e rău ?
Nu e foarte rău. Dar e suficient de ridicat
încât, în conformitate cu un număr de cercetări, inclusiv studiul tău,
ești într-o grupă de risc crescut pentru câteva tipuri de cancer,
inclusiv cancerul la prostată.
Valter crede că ar trebui să văd niște rezultate destul de impresionante
după numai trei zile și patru nopți de post negru.
Dar ideea mă cam intimidează.
Cred că postitul e destul de dur, nu ? Tu ai încercat ?
- Am postit și eu, da.
Am ajunat câte patru zile la rând de mai multe ori,
și mie unul mi-a fost destul de greu.
- Totuși, dacă e să anticipez postul, mă gândesc că mă așteaptă
patru zile foarte grele, și nu pot să zic că de-abia aștept.
- Unii oameni de-abia așteaptă, dar eu nu.
- Eu sunt italian, așa că mă aștept să mănânc bine, normal.
O să țin minte ideea asta.
Mâncăciosul de italian s-a abținut, o să-mi spun când o să-mi fie greu.
- Așa vezi. Merci.
- Ajunatul îndelungat poate fi periculos,
și Valter crede că n-ar trebui făcut decât de oameni foarte sănătosi,
și, de preferat, sub supraveghere medicală.
Așa că el o să stea cu ochii pe mine.
- Bun, m-am hotărât să-ncerc postitul ăsta.
O să dureze 3 zile și jumătate,
și am voie multă apă, ceai negru,
și o supă de 50 de calorii pe zi.
- Acuma... of, Doamne, n-am mai făcut nimic asemănător până acum,
așa că-mi închipui că e foarte de greu.
Dar vreau să știu.
Și, trebuie să recunosc, sunt destul de îngrijorat
de veștile proaste despre sănătate aflate în ultima vreme.
Așa că, deși o să fie greu, sunt convins că mă descurc.
Destul de convins.
Și așa începe postul...
Așa. Este 10:30 noaptea și mi-e foame.
Au trecut cam ... 25 de ore de când n-am mai mâncat și
perspectiva de a mă duce la culcare flămând nu mi se pare prea atrăgătoare.
Cred că-ncepe să mă afecteze, pentru că azi noapte am visat că
mâncam un sandvich, și-apoi m-am simțit grozav de vinovat din cauza asta.
Părea atât de real, că m-am uitat prin pat după firimituri, dar n-am găsit.
Cred că-i momentul să plec la lucru.
O simplă schimbare în modul de hrănire
poate cu adevărat schimba felul în care corpul nostru funcționează.
Ai un risc crescut.
- Așa cum mă avertizase și Valter, prima zi a fost grea.
Nu neapărat pentru că mi-era foame,
dar nu mai făcusem niciodată așa ceva.
Era teama de necunoscut.
Pe seară, începusem să mă gândesc că fusese o idee tare proastă ...
Mai ales când m-am dus la cină cu echipa.
Și doar ei au luat cina.
Așa deci, sunt într-un vechi restaurant coreean simpatic,
împreună cu restul echipei.
Și chiar acum ei înfulecă ...
Vă simțiți bine, băieți ... ?
- Excelent. - Da.
- Miroase bine. Chiar nu m-ar deranja să gust puțin ...
- Mi-e foame rău.
- Din fericire, cina mă așteaptă în camera de la hotel.
A trebuit să plec, că nu mai puteam suporta.
Ah, delicioasa mea supă miso ...
O amestecăm puțin cu pixul de la hotel
pentru că n-avem alte tacâmuri ...
Sănătate. Preț de 25 de calorii.
Și eu de-abia aștept s-o mănânc.
Bun, ultima zi completă de post negru.
Micul dejun delicios, tot numai ceai negru.
Mă simt un pic aerian, dar altfel mi-e bine.
Așa, nu mai am decât 24 de ore
și de-acum mă simt destul de încrezător că o să o scot la capăt.
Am aflat că foamea nu crește și tot crește în intensitate.
Vine și se duce în valuri.
De-acum am consumat toată rezerva de glucoză a organismului,
și am început să consum din grăsime ca să am energie.
Și dacă Valter are dreptate,
ficatul meu a încetat să mai producă atât de mult IGF-1
și mi-a adus celulele în starea de reparare.
În sfârșit, este ora 7 dimineața, ziua a patra, și îmi fac analizele de sânge.
Deci, după asta, pot să mă duc să iau micul-dejun ?
Prima bucățică de mâncare după trei zile și jumătate.
Prima înghițitură după 86 de ore. Dar cui îi mai pasă ?
Sper doar că povestea asta o să aducă niște schimbări,
în special cu nivelul de IGF, fiindcă dacă mi-am petrecut trei zile
și jumătate flămânzind, fără să văd vreun rezultat,
o să fie foarte, foarte deprimant.
Postul s-a terminat.
Aa ! ... este foarte ...
Simt că-ncept cumva să-mi dau seama de cât sunt de flămând.
Nu mi-era teribil de foame când m-am trezit de dimineață.
... abia când am început să mănânc am realizat căt de mult îmi lipsea.
Mai târziu după-amiază, m-am întâlnit cu Valter,
ca să aflu dacă a meritat.
Am incetat postul azi dimineata. Am mancat niste terci si sunca
si ma simt mai bine. Oh, bun, bun.
O sa ma simt inca si mai bine daca rezultatele sunt bune.
Da, ia sa le vedem.
Deci factorul de crestere insulin-like (IGF-1), asta e valoarea normala.
Uau. Vestea proasta, esti la limita superioara de normalitate.
Dupa standardele americane, esti bine.
Nu grozav, dar nu asa de rau. 'Sunt un american tipic, nu?'
Corect, da. Si vestea buna este,
cu regimul de ajunat,ai scazut la aproape jumatate. Uau.
Asta-i ceva, nu? Da. Asta e o scadere majora.
E o scadere dramatica, deci ai raspuns foarte bine.
Trebuie sa admit, a fost fascinant.
Sa vad asta a fost foarte, foarte...umm, surprinzator.
Surprinzator si o mare usurare.
Injumatatirea IGF-1 ar trebui sa-mi scada riscul la anumite cancere.
precum cancerul de prostata, pe care l-a avut tatal meu.
Glicemia mi-a scazut de asemenea la nivele sanatoase,
ceea ce ma incanta sincer.
Te provoc sa obtii in 4 zile schimbari metabolice mai extreme
decat acestea prin orice mijloc vrei.
Cred ca asta e destul de extrem! Da.
Da, dar stii, daca poti gasi altceva ce poti sa faci,
care sa nu-ti faca rau, care sa te ajute
si care sa provoace aceste schimbari, as vrea sa stiu. OK.
Dar Valter spune ca daca nu trec pe
o dieta mai saraca proteic, bazata pe vegetale,
efectele nu vor dura.
Va trebui de asemenea sa postesc odata la 2 luni,
pentru a mentine beneficiile.
Chiar ma pot vedea facand asta?
Trebuie sa iei o decizie acum, pentru tine
Ce vrei sa faci, stii?
Si sunt o multime de medicamente pe care ai putea sa le iei
Si daca asta e ceea ce vrei sa faci.
Si daca faci asta,in cativa ani, sau in mai multi ani,
o sa fii europeanul de 65 ani tipic
care ia 8 pastile pe zi, deci cam asta ar fi o optiune.
Michael rade Si e decizia ta.
Multumesc,bine! Asta chiar e o alegere interesanta!
Asta este cu adevarat impresionant.
Ca in doar 3 zile si jumatate
daca datele sunt corecte, si sunt corecte
mi-am redus masiv riscul
fata de o gama intreaga de boli legate de varsta.
Marea intrebare in mintea mea, acum, este
pot sa postesc asa odata pe luna
pentru oricat timp ar fi necesar?
Sau exista o cale mai buna, o alta cale,
o cale mai accesibila,
care sa faca acelasi lucru,
dar poate cu mai putina suferinta?
Ceea ce am descoperit despre mine este ca
cea mai mare problema cu postul prelungit sunt eu.
VALTER:'trebuie sa te decizi acum.
Postitul este dur.'
Chiar daca stiu toate minunatele lui beneficii...
...pur si simplu nu pot sa ma conving s-o fac.
Dar ce este grozav la stiinta,
este ca intotdeauna este cineva care duce munca mai departe.
construind pe ceea ce au descoperit altii,
motiv pentru care sunt aici in Chicago.
Aici, se fac studii nu doar pe soareci, dar si pe oameni.
Si se pare ca au gasit o cale
de a face postitul mult mai 'digerabil'
Sunt aici s-o intalnesc pe Dr. Krista Varady,
care cerceteaza ceva ce suna mai usor.
Ziua alternativa de postit.
Buna! Buna!
Ma bucur sa va cunosc Incantata de cunostinta.Sunt Krista Varady
Buna. Deci ce aveti aici?
Pai acestea sunt cateva dintre alimentele pe care le folosim
intr-o dieta ;ziua alternativa de postit'.
In principiu implica o zi cu mari restrictii calorice.
400-500 de calorii/zi pentru femei
si 500-600 de calorii/zi pentru barbati.
iar asta inseamna de fapt doar o masa, in jur de ora pranzului.
Numim asta ' ziua de post'.
Deci ziua de post nu inseamna abstinenta totala.
E vorba mai mult de mese care arata cam asa.
Ce e grozav la 'ziua alternativa de post'
este ce se intampla in zilele alternative.
Zilele de post alterneaza cu ceea ce numim zilele de hranire.
cand poti manca orice doresti. Absolut orice doresti.
Deci acesta este tiparul zilei de post alterative.
Zi de post.
Zi de hranit.
Zi de post.
Zi de hranit.
Cu siguranta suna mai usor decat postul prelungit sau
restrictia zilnica de calorii pe care am vazut-o mai devreme
Dar este eficienta?
Krista realizeaza acum un studiu pe subiecti supraponderali
care sugereaza ca s-ar putea sa fie.
Ce am vazut este ca grupul zilei alternative de post
de fapt a pierdut cave mai mult in greutate
cam 2-3 kg mai mult, dupa o perioada de 6 luni.
Si de fapt au inregistrat scaderi foarte bune ale colesterolului LDL.
si al trigliceridelor.
Colesterolul LDL este 'colesterolul rau',
iar trigliceridele- practic concentratii crescute ale acestora
pot duce la boli cardiovasculare si boli legate de varsta.
De asemenea am vazut scaderi foarte bune ale tensiunii arteriale
pe parcusrsul acestor studii.
Deci, din nou, un alt factor de risc cheie in bolile cardio-vasculare.
In completarea rezultateleor din studiile umane, momentan limitate,
exista multe dovezi promitatoare din studiile pe animale
ca ziua alternativa de post, ZAP, este sigura si eficienta.
Sunt destul de convins incat s-o incerc.
Ieri am postit.
Astazi ma hranesc.
Deci, sa speram ca putem sa intoarcem destul de usor...
Oh, magicul tur misterios! Imi place! Da, da!
MUZICA:' Johnny B Goode' - Chuck Berry
SONERIE. Buna, multumim ca ati oprit.
Pot sa va iau comanda, va rog?
♪Adanc in sudul Louisianei Langa New Orleans♪
♪Tocmai in inima padurii printre conifere♪
♪Era o cabana facuta Din lemn si pamant♪
♪Unde locuia un taran Pe nume Johnny B Goode♪
O alegere grozava!
In special imi place chestia verde care se prelinge din el.
Deci, trebuie sa recunosc,
sunt surprins sa ma aflu aici.
Imi cam imaginam ca o sa ne fixam pe un fel de, hmm,
stii tu, o dieta vegetariana sau ceva de genul asta.
Sau, da, o multime de salate sau cam asa ceva in ziua de hranire?
Nu, de fapt atata timp cat respecti limitele de calorii in ziua de post,
poti literalmente sa mananci orice vrei in ziua de hranire.
'Unul din cele mai recente studii ale Kristei compara 2 grupuri de ZPA,
unul cu un regim crescut in grasimi, celalalt scazut in grasimi,
in zilele lor de hranire.'
Sunt preocupat de glicemie,
sunt preocupat de colesterol,
Sunt preocupat de o multime de lucruri. Da, da.
Acestea nu sunt inrautatite, intr-un fel, de grasimi?
De fapt asta este ceea ce credeam ca se va intampla.
Si apoi, surprinzator,
am observat aceleasi scaderi ale colesterolului LDL,
colesterolul rau,
ale trigliceridelor,
si al tensiunii arteriale.
Deci din punct de vedere al riscului cardio-vascular,
nu conteaza daca ai un regim crescut sau scazut in grasimi.
O alta surpriza a fost faptul ca, dupa ziua de post,
subiectii foarte rar se indoapa in zilele lor de hranire.
Deci cand cerem cuiva sa consume 25% din necesarul energetic in ziua de post,
am crezut, cand am inceput studiile,
ca subiectii vor manca 175% in ziua urmatoare.
Dar chiar de la inceput, in orice conditii,
ei pur si simplu nu pot sa manance 175% in ziua urmatoare
Majoritatea mananca aproximativ 110%.
De fapt doar putin peste ce mananca in mod obisnuit.
Pare ca incetiniti procesul imbatranirii
sau riscul bolilor asociate cu imbatranirea.
Reduceti riscul bolilor asociate,
ceea ce este un lucru foarte profund. Da, cu siguranta.
Cercetarile Kristei sunt inca la inceput,
insa din ceea ce am vazut si experimentat,
am inceput sa fiu cucerit
de ideea ca un tipar simplu
de hranire si post poate fi eficient.
Pare sa aiba un impact care depaseste simplul mancat mai putin.
Si cred ca ar putea functiona pentru cineva ca mine.
Oprirea mea finala este in Baltimore.
Sunt aici pentru ca am nevoie de o ultima motivatie.
Exista un aspect al imbatranirii care mi se pare cel mai infricosator.
Efectele imbatranirii pe creierul meu.
Incerc sa ma intalnesc cu Prof. Mark Mattson.
Mark este un expert de varf in imbatranirea creierului.
Cercetarea lui sugereaza ca postul
ar putea amana debutul unor boli precum
Alzheimer, dementa si pierderea memoriei.
Foarte bine! Ce mai faceti?
Buna! Michael Mosley. Mark Mattson.
Lucrati aici?! Daca lucrez aici? Nu!
Nici nu ma lucrez aici!(fizic) MICHAEL ZAMBESTE.
Bine, Michael. Trebuie sa ne punem papucei!
Ne indreptam catre subsolul
Institutului National pe probleme de Imbatranire.
Bine? Da.
Ascuns tocmai aici,
Este un soarece special pe care este nerabdator sa mi-l arate.
Acest soarece exploreaza un labirint.
Este un test de memorie, conceput sa vedem cat de bine isi aminteste
unde a gasit mancare inainte.
Deci mancarea este acolo, nu? Mancarea este aici.
Soarecii folositi sunt susceptibili sa dezvolte Alzheimer.
In mod normal, se imbolnavesc intr-un timp relativ scurt.
Dar cand acesti soareci sunt supusi unui regim
de zile de hrana si zile de post,
cea ce Mike numeste 'restrictie intermitenta de energie',
rezultatele sunt incredibile.
..Deci animalele cu 'resrictie intermitenta de energie',
vor trai mult peste medie,
cel putin din ce putem testa,
cu invatare si memorie normale, inainte sa inceapa sa aiba probleme.
Semnificativ mai mult?
Da, foarte semnificativ.
Am descoperit intr-un studiu 6 luni-1 an.
Asta este echivalentul pentru un om unei diferente intre
aparitia semnelor de Alzheimer la, sa spunem 50 de ani,
si la 80 de ani? Cam asa? E corect? Da.
Pe de alta parte, cand soarecii au o dieta tip fast-food,
se deterioreaza mult mai repede.
Le dam o multime de bauturi zaharoase? O dieta bogata in grasimi, exact.
Le punem fructoza in apa,
si asta are un efect dramatic.
Animalele vor avea un debut mai rapid
al problemelor de invatare si memorie.
Cu cat mai devreme?
Umm, cu 3-4 luni mai devreme. Uau.
Deci acesta ar fi echivalentul declansarii bolii Alzheimer
la 30-40 de ani, nu? Exact.
Pana acum, au facut studii doar pe soareci,
dar sunt pe cale sa inceapa studii umane.
Cat de bune sunt dovezile ca daca cineva ca mine
ar fi sa inceapa un regim de post intermitent,
si-ar reduce riscul de boli ale creierului, in mare?
Cred ca, din punct de vedere uman,
daca mergem pe o scala de la slabe, la bune, la foarte bune
spre excelente si nemaipomenite,
sansele ar fi in zona foarte bune spre excelente.
Asa le-as categorisi eu.
Deci, ce se intampla?
Pai, cand s-au examinat creierele soarecilor care postesc,
au descoperit ceva extraordinar.
Acestea verzi sunt celule nervoase nou formate.
Astea 3 de aici sunt nou noute?
Episoade sporadice de foame declanseaza cresterea de noi neuroni.
De ce ar incepe creierul sa genereze
noi celule nervoase cand incetezi sa-l hranesti?
Daca vezi in termenii evolutiei, are sens.
daca esti flamand, ai face bine sa-ti cresti capacitatea cognitiva
Asta iti va oferi un avantaj in supravietuire,
daca iti poti aminti unde se gaseste hrana si tot asa.
Foamea stimuleaza materia cenusie cum exercitiile stimuleaza muschii.
Deci foamea chiar te face mai istet? Da, credem ca da.
Cercetarea lui Mark incepe sa indice catre o concluzie simpla.
ziua alternativa de post are efecte mai bune asupra creierului.
decat o restrictie calorica zilnica.
E adevarat pe soareci dar e nevoie de teste umane s-arate ca e valabil pt noi
Sunt la finele cautarii mele despre cum sa mananc/postesc si sa traiesc mai mult
Sfatul oficial este: mananca macar 2000 de calorii zilnic,
si daca chiar vrei sa postesti, chiar si intermitent,
intreaba-ti doctorul, deoarece pe unele persoane le-ar putea afecta,
precum femeile insarcinate sau cei deja subponderali.
Voi fi atent si m-am decis sa incerc un tipar recomandat de Mark.
Nu zile alternative de post, ci o dieta 5/2, mai putin extrema.
5 zile mancat normal, urmate de 2 zile de post, saptamanal.
Este ultima mea zi in SUA si a fost cu adevarat revelator.
Habar n-aveam ca exista atata cercetare pe post, restrictii
calorice in toate formele si un fel de cercetare anti-imbatranire.
M-am decis acum ca voi incerca cu siguranta dieta 5/2,
adica 5 zile mancat normal, apoi 2 zile de 600 de calorii pe zi.
Sper cu adevarat ca va face diferenta,
deoarece acum sunt constient ca sunt la limita a ceea ce
ar putea fi o avansare abrupta in varsta, si daca
exista ceva ce ar putea incetini procesul de imbatranire si sa-mi dea
mai multi ani de viata sanatoasa, atunci chiar ar fi binevenit.
Ma indrept catre casa, in UK.
M-am decis sa-mi dau 5 saptamani sa ma obisnuiesc cu noua mea dieta,
si sa vad daca obtin rezultate.
Asta va fi una din zilele mele de post
si m-am hotarat ca voi manca micul dejun ca masa principala.
Mark Mattson mi-a spus ca nu crede ca conteaza
cand iti mananci caloriile in ziua de post.
Am incercat si alte lucruri, dar e cu adevarat descurajant
sa mergi la lucru flamand.
Exista si alt motiv pentru care sunt hotarat sa incerc acest regim.
Cand am ajuns acasa, mi-am facut un alt test IGF-1.
Enervant, nivelele erau mai crescute ca niciodata.
Se pare ca efectele cu greu obtinute in cele 4 zile de post au durat putin.
Si acum banuiesc ca face la fel.
'Deci sper ca asta e ceva de care ma pot tine.'
Bun. E hotarat. Este 13.40,
si nu simt deloc ca mi-ar fi foame, insa e ora pranzului,
si am sa merg macar sa inspectez primprejur.
MUZICA:"Harder, Better, Faster, Stronger" - Daft Punk
Am descoperit ca postitul cand sunt ocupat la servici e realizabil,
dar urmatorul mare test este vacanta.
Merg cu cativa prieteni.
Facem o drumetie de-a lungul caii Trans-Pennine.
Am mancat micul dejun dimineata, cam acum 2 ore,
si intentionez sa mananc data viitoare maine dimineata.
Pana acum ma simt chiar bine.
Este ora 19.00, n-am mancat de vreo 12 ore.
Ceilalti sunt in spatele meu in bar la cina,
deci m-am decis sa ies putin, pentru ca...
nu sunt atat de ambitios pe cat credeam.
Stomacul meu a inceput sa se planga putin, dar e in regula.
'Sunt 5 saptamani de cand am inceput dieta 5/2.'
La picior! La picior!
Un caine nu prea cuminte!
'Am reusit sa strecor 2 zile de cate 600 de calorii saptamanal,
desi au cam fost imprastiate.'
'Dar a fost suficient ca sa se observe o diferenta?'
Astazi este ziua rezultatelor.
Stiu ca am pierdut ceva in greutate,
Imediat o sa aflu cat, dar sunt interesat mai ales
in testele de sange, deoarece 5-6 saptamani in urma, erau groaznice.
Aveam glicemia ridicata, colesterolul crescut, nivele mari de IGF-1.
Si sunt cu adevarat dornic sa vad imbunatatiri,pentru ca,
sincer, daca nu s-au imbunatatit, sunt in bucluc.
Si vreau de asemenea sa fiu tanar si sanatos pentru familie si pentru mine.
Deci, sunt destul de emotionat, pentru ca asta conteaza mult pentru mine.
Doar sa va reamintesc, asa aratam la inceputul filmului.
Si acesta sunt eu astazi.
A trebuit sa mai fac niste gauri la curea,
deci stiu ca ceva s-a schimbat, dar cat de mult?
Corect, momentul adevarului, cand aflu cat de mult am scazut in greutate.
Asta e un cantar special, care-mi va masura precis greutatea,
dar, se pare, si grasimea corporala.
Hei! Asta-i fantastic!
Arata 78.8kg, ceea ce inseamna ca am scapat de peste 6 kg.
Grasimea corporala era la testul precedent 27%,
iar acum este sub 20%.
Asta este cu adevarat incantator.
Ma simt bine si familia mea spune ca arat mai suplu.
Chiar n-a fost atat de greu
si sunt fericit ca nu ma mai incadrez in categoria supraponderali.
Dar ce vreau cu adevarat sa stiu este ce s-a schimbat in interior.
Prof. Luigi Fontana trebuie sa sune imediat cu rezultatele.
'Buna Michael!' 'Buna Luigi, ce mai faci?'
'Sunt bine, si tu?' 'Sunt foarte bine.'
'Am primit rezultatele tale.
Doar postind 2 zile pe saptamana ai creat un impact major
asupra sanatatii cardio-metabolice si sunt foarte mandru de tine.'
'Dar ce s-a intamplat cu IGF-1? Corpul meu e inca in modul Da-i!Da-i!?
IGF-1 e un factor major de risc cancerigen.
De san, de prostata, de colon.
Si postul de 3 zile si jumatate
si cele 5 saptamani de post intermitent ti-au scazut nivelele de IGF-1 cu 50%.
'Ceea ce ste destul sa-mi reduc riscul pentru anumite forme de cancer.
Dar cum e cu glicemia mea, care era la limita diabetului?'
'Glicemia ti-a scazut la 90.' 'Corect. Fantastic'
'Deci glicemia ta a redevenit normala.'
'Rezultatul final este colesterolul.'
'Deci..ai avut o scadere a colesterolului total,
si o crestere a 'colesterolului bun'.
Asta demonstreaza de cat de putin este nevoie, stii,
sa te faci mai bine fara pastile, fara sa iei medicamente.
'N-a fost un efort chiar ATAT de mic,
dar mi-am redus riscul de a dezvolta boli care mi-ar scurta viata.'
'Multumesc. Deci, ar trebui sa traiesc fericit pana la adanci batraneti, nu?'
'Nu stiu daca ai sa traiesti fericit,
dar ai un risc mult mai scazut sa te imbolnavesti.'
'Multumesc foarte mult, Luigi, sincer.' 'Cu placere.'
Sunt foarte, foarte incantat. Cu adevarat incantat.
A fost mult mai bine decat ma asteptam.
Am vrut ca sotia mea Claire, care este medic generalist, sa vada rezultatele
Deci asta este IGF-1, care este de fapt riscul meu de cancer/imbatranire
Aici a scazut la jumatate in cele 2 zile de post. Da.
Toate arata imbunatatirile la care sperai oarecum.
Da.
Asta inseamna de fapt ca nu ai nevoie de medicamente deloc, momentan.
Nu. Daca ma tin de regim.
Pai, arata bine pe tine.
Multumesc. Nu, sunt cu adevarat incantat.
Trebuie sa admit ca astea sunt vesti nemaipomenite.Mmmm
Rezultatele au fost absolut fantastice pentru mine,
dar asta nu inseamna ca postul intermitent functioneaza la toata lumea.
Este foarte important sa se faca mai multe studii umane,
pentru a afla, pe termen lung, daca este sigur si eficient.
Dar odata ce am experimentat postul intermitent, planuiesc sa continui.
Pare sa fi reparat cate ceva din raul
pe care l-am provocat corpului meu de-a lungul anilor.
Este foarte nostalgic sa privesc fotografii cu mine
si cu familia mea, crescind si imbatranind,
dar nu ma face sa-mi doresc sa opresc acele ceasului.
Cumva cred ca imbatranim, ca ar trebui sa imbatranim
si ca nu putem face mare lucru in privinta asta.
Dar postitul e cumva diferit.Nu e o incercare de a trai pana la 140 ani,
e vorba despre a fi sanatos cat mai mult timp posibil.
Si cu bomba cu ceas cu care ne confruntam ca natie,
cu obezitatea in crestere, diabetul in crestere,
avem nevoie disperata de ceva care ar putea sa aduca o schimbare.
Postitul e primul lucru pe care l-am intalnit,
despre care cred sincer ca daca oamenii l-ar adopta,
ar putea transforma radical starea de sanatate a natiunii.
Sper ca vom vedea in continuare cercetari masive in acest domeniu.
Practicarea acestui post a fost unul din cele mai interesante,
nu, as spune CEL mai interesant tip de calatorie/film,
oricum vreti sa-l numiti, la care am participat.
CAINELE SUSPINA.
Si n-am mai spus asta niciodata pana acum.
Subtitrare - grup