- Bună dimineaţa, Frank. - Se pare că nu e.
De ce spui asta?
Te agiţi deja ameninţător.
"The Irish Times" va trimite un reporter
la micul dejun, cu primul ministru, în dimineaţa asta.
CNN solicită un interviu concis şi nedureros
privind divizia antitero a departamentului.
Ei sunt rareori concişi şi niciodată nedureroşi.
- Înţeleg că eşti de acord. - Şi de ce pari ameninţător?
Am primit o vizită din partea biroului judiciar NYPD.
- Asta e o copie a citaţiei. - Citaţie pentru ce?
Un traficant va ajunge la proces pentru vânzare de heroină.
Avocatul lui susţine că a fost ilegal oprit şi cercetat de poliţie,
într-o clădire rezidenţială privată, deci arestarea lui ar trebui anulată.
Eşti citat să răspunzi unor întrebări
despre politica departamentului privind siguranţa clădirilor.
- Dar, stai, că mai e ceva. - Ce?
- Avocatul e Jack Boyle. - Fostul soţ al lui Erin?
Statul vs David Powell, privind acuzaţia
de posesie ilegală de substanţe interzise.
Jack Boyle, dnă judecător, de la "Boyle, Baxter şi Russell",
- avocatul apărării. - Cum pledaţi?
Nevinovat.
Statul ar dori o audiere privind cauţiunea?
Erin Reagan-Boyle, din partea statului, dnă judecător.
Ţinând cont de antecedentele sale, statul solicită o cauţiune de 25.000$.
Toate la timpul lor. Arestarea dlui Powell a început
cu o descindere neconstituţională în clădirea lui de reşedinţă.
Serios?
Dnă judecător, dl Powell avea 3 kg de heroină asupra lui,
iar detaliile descinderii
sunt argumente pentru proces, nu pentru punerea sub acuzare.
Renunţăm la toate moţiunile scrise. Nu vom mai întreţine nicio discuţie.
Ne vom lupta cu asta.
Şi, atâta timp cât ni s-a acordat o audiere pre-proces,
suntem pregătiţi să trecem mai departe, de îndată.
Ţinând cont de solicitarea apărării de a se merge direct la proces,
statul e pregătit?
Statul e pregătit pentru proces.
Numele de familie... Boyle...
- Aveţi vreo legătură? - Nu mai avem, dnă judecător.
- E vreo problemă, dnă judecător? - Pentru mine nu.
Pentru voi, ei bine...
Nu pot spune decât că abia aştept să prezidez procesul.
Cauţiunea se stabileşte la suma de 20.000$.
Check on the 20...
Scuză-mă o secundă. Bună!
Ar fi fost frumos să mă fi informat, Jack.
- Da, îmi pare rău. N-am putut. - Pe bune?
Da, pe bune, a trebuit să înmânez o citaţie legată de caz.
- Nu mie. - Nu... Tatălui tău.
- Ce-ai făcut? - Nu e nimic personal.
Şi tu ai fi făcut la fel, şi ştii asta.
E un costum foarte frumos, apropo.
Ai venit... în oraş doar pentru proces?
- Cine ştie? - Păi, tu ar trebui să ştii.
Păi, mă cunoşti. Dacă nu mai e nicio distracţie,
am plecat imediat.
Va trebui să mă gândesc bine la asta cam o săptămână.
Sunt sigur că ai... multe planuri pentru Nicky, când împlineşte 16 ani.
Acordă-mi câteva zile în plus. Aş vrea să-i fac ceva special.
E liberă toată ziua de sâmbătă, dar ar trebui să vorbeşti şi cu ea.
- Pot să te las undeva? - Deja ai făcut-o.
Meritam asta.
Încă o dată, mi-a făcut plăcere, dle prim-ministru.
- Mulţumesc, dle Comisar. - Detectiv Baker vă va conduce.
Mult succes la UN. Călătorie plăcută înapoi spre Dublin!
Spune-mi că nu trebuie să răspund personal la citaţie.
Vrei adevărul, sau doar ce vrei să auzi?
- Ambele. - Nu va trebui să apari.
Se vor ocupa avocaţii.
- Serios? - Da, serios.
Da, Baker?
Câştigătorul concursului "Comisar pentru o zi" e aici.
Bine, să-l primim.
Jordan Silva, 18 ani, din East New York.
Care-i treaba?
Jordan Silva, vreau să ţi-l prezint pe Comisarul Frank Reagan.
- Felicitări! - Mulţam.
Când te vei întoarce, te voi conduce pe aici
şi te voi informa despre ce vom face azi.
Când mă voi întoarce de unde?
De acasă, unde te vei îmbrăca potrivit pentru acest birou.
Şi scapă de bijuterii.
- Ce-avem aici, colega? - Două împuşcături...
- Una în ceafă, una în vintre. - Nouă milimetri?
La fel ca la asasinarea lui Ramos de săptămâna trecută.
- Minunat. Vreun martor? - Păi, doar câinele.
Deci, acelaşi mod de operare ca la prima crimă, nu?
Da, două împuşcături în ceafă şi două în vintre.
Ambele, la prima oră a dimineţii, de la mică distanţă, cu un pistol de 9 mm.
Bună dimineaţa, New York!
Se pare că ne-am ales cu un criminal în serie.
Traducerea şi adaptarea: Cornelia Nifty Subtitles Team
BLUE BLOODS Sezonul 3  Episodul 3
Am depus o moţiune pentru invalidarea citaţiei,
pe motiv că apariţia tatei la bară ar fi irelevantă şi incendiară.
- Retrage-o. - De ce?
Se vor ocupa avocaţii noştri de asta, fără zarvă şi fără să se afle.
Deci, nu va fi nici măcar o menţionare în presă.
Nu, dacă va fi aşa cum sperăm noi.
- Vei retrage moţiunea? - Imediat.
Garrett?
Voi reveni.
Ar trebui să plec.
- Pot să spun ceva? - Am de ales?
Sunt ferm pe poziţie ca şi acum doi ani,
şi dacă el o va dezamăgi din nou pe Nicky...
Tată! N-am venit aici ca să-mi reaminteşti trecutul.
Trimiterea unei citaţii a însemnat pierderea oricărei şanse, şi el ştie asta.
Nu am nevoie de o prelegere, tată.
Nu ţin prelegeri, îţi reamintesc.
- El ştie cum să ajungă la tine. - O să ţin minte asta.
Îmi spui ceva despre tatuajul ăsta... "Furie"?
Nu, nu l-am mai văzut până acum.
- Pare tatuajul unei găşti, totuşi. - Ce ştii despre tipul ăsta?
Eduardo Munoz, 22 de ani, din Sunset Park.
Două împuşcături.
Prima a lovit direct osul frontal.
Lovitură în cap, fără nicio şansă.
A doua i-a străpuns penisul şi uretra, de la mică distanţă.
De câte ori spun fraza asta,
bărbaţii îşi acoperă instinctiv părţile intime.
Cât de aproape era cel care a tras?
Păi, cam... atât de aproape.
Atât de aproape.
O împuşcătură de aproape în boaşe nu poate fi mai personală de-atât.
Bună, mamă.
Trage! E ziua ta scurtă.
Trebuia să mergem să cumpărăm rochia pentru petrecerea ta.
- Dar nu prea pare aşa. - Da, sunt cam...
Am înţeles, nu-i nimic.
A trecut tata pe la şcoală.
E fermecat-o pe profesoara de Engleză.
Zău?
Mi-a spus că vrea să mă invite undeva de ziua mea.
- Păi, e tatăl tău. - Deci, eşti de acord?
Dacă şi tu eşti.
- S-ar părea că va sta aici un timp. - Vom vedea.
- Pot să îţi pun o întrebare fulger? - Da, spune!
Confruntarea cu el în sala de judecată e cumva... incomodă?
Categoric.
Când îl vezi pe tata, simţi să îţi lipseşte?
Măcar un pic?
Sau îţi doreşti doar să nu te fi măritat niciodată?
Sunt deja două întrebări.
Se adresează stării de spirit a martorului, onorată instanţă.
Dacă nu ne-am fi căsătorit, nu te-aş fi avut pe tine.
Iar tu eşti de departe cea mai mare realizare a mea.
Şi, în timp ce o mulţime de lucruri înseamnă luarea unor decizii,
eu încerc să păstrez în minte, în primul rând, siguranţa publică.
- Mulţumesc foarte mult, dle Comisar. - Cu plăcere, Jessica.
Pot să-i pun o întrebare fulger câştigătorului concursului?
Desigur.
Care este impresia ta despre Comisarul Reagan?
Cred că e un tip foarte puternic,
cu o poziţie foarte influentă.
Nu avem timp pentru asta.
Suntem aşteptaţi la o recepţie cu Liga Sporturilor, dar mulţumesc, Jess.
Vă mulţumesc că aţi fost punctuali, timpul nostru fiind foarte limitat.
- Ce părere ai? - Eşti priceput la declaraţii succinte.
Şi tu eşti bun.
"Puternic" şi "influent"... Termeni descriptivi, totuşi neutri.
Te-a întrebat foarte multe despre siguranţa publică.
După cum văd, te interesează mai mult siguranţa publică
în locuri ca Park Slope şi Upper East Side.
Cât e de greu? Să te simţi nedreptăţit?
- Spun doar care e situaţia. - Da?
Ştii că sub comanda Comisarului Reagan,
New York-ul a cunoscut cea mai mică rată a criminalităţii, din 1964 încoace?
În cartierul meu, când unul moare împuşcat,
ajunge pe pagina 30 din ziar, într-un articol atât de mare.
East New York, cartierul tău,
e lider în oraş la violuri, jafuri, crime şi atacuri.
De ce crezi că-i aşa?
Pentru că nimănui nu-i pasă, nici măcar poliţiştilor.
Va trebui să aştepţi lângă lift.
De-a lungul timpului, câştigătorii concursului "Comisar pentru o zi"
au petrecut mai puţin de o oră cu Comisarul.
- Treaba ta s-a terminat. - E timpul meu şi n-am terminat.
- Nu încă. - Poţi să-mi spui de ce?
Din nou... nu încă.
Trebuie să recunoşti că Jack are bărbăţie.
Vrei să-l bat sau ceva?
Dacă mai ţii minte, nu s-a terminat prea bine pentru tine, ultima oară.
Stai aşa, tipul e mai înalt cu o juma' de metru,
- şi nici nu a luptat corect. - Păi, asta-l face un avocat bun.
Da. I-a fermecat pe toţi din familie, mai puţin pe tata.
- Cazul pentru care ai venit? - Exact.
Da, Eduardo Munoz şi John Ramos, ambii achitaţi de acuzaţiile de...
Viol deosebit de grav, alături de Martin Cabrera şi Richard Turkel.
Exact. Munoz şi Ramos au fost omorâţi,
- la interval de o săptămână. - Nu pot spune că îmi pare rău.
Danny, el este Pete Freehill. Detectivul care a lucrat la caz.
- Se pare că nu suficient de bine. - Se mai întâmplă.
Mai degrabă, juriul nu a făcut ce trebuia.
- Deci, ce s-a întâmplat? - Păi, cei patru tipi
au violat în grup o fată de 18 ani, care se întorcea de la o petrecere.
Fata i-a identificat a doua zi şi i-am ridicat.
Au fost arestaţi, Marele Juriu i-a pus sub acuzare, dar, la proces,
apărarea a adus în discuţie probele ADN. S-au amestecat în asemenea hal,
încât analistul n-a putut face nici măcar un singur profil.
- Aşa că juriul i-a eliberat. - Ai spus că au fost patru tipi.
- Ceilalţi doi sunt încă liberi? - Da, Cabrera şi Turkel, doi nemernici.
Îi aştept să revină pe aici, ca s-o facem cum trebuie, data viitoare.
- Crezi că ei ar putea urma? - Aşa ar fi logic.
Victima, Lily Rivera, a depus mărturie?
A cedat nervos, în timpul interogării, şi n-a putut reveni la bară.
Cineva îi elimină pe tipii ăştia, unul câte unul.
Fata... pare genul de persoană capabilă de aşa ceva?
Sper că nu.
A fost destul dureros că am pierdut cazul.
Aş fi distrusă dacă ar trebui s-o acuz de crimă.
Da, ultima oară când am auzit de ea, era la dezintoxicare.
Niciodată nu şi-a revenit din asta.
Lily, ne pare foarte rău de toate prin câte ai trecut.
Vom încerca să terminăm repede, bine?
Când i-ai văzut ultima oară, sau ai auzit de indivizii acuzaţi că te-au violat?
Acuzaţi că m-au violat?
Ce înseamnă asta? Crezi că sunt nevinovaţi?
- Nu, nu asta am vrut să spun. - Normal.
Ultima oară, i-am văzut... acum o lună.
După ce procesul s-a terminat, iar ei sărbătoreau.
Băteau palma şi se băteau reciproc pe spate,
- când au câştigat cazul. - Îmi pare rău.
Detectivul Freehill a promis că...
...nu e posibil ca tipii ăia să scape vreodată.
Probabil că te-a afectat mult, nu?
M-a afectat?
Mi se spune că am... un fel de tulburare post-traumatică.
Credeam că doar soldaţii care vin de pe front au aşa ceva.
Ştiţi de ce sunt aici?
Pentru că toate medicamentele pe care mi le-au prescris...
...n-au reuşit să mă facă să-mi revin.
Mi-au dat doar alte coşmaruri.
Lily, trebuie să te întrebăm asta, bine?
Unde erai azi-dimineaţă, între orele 4:00 şi 6:00?
Mama m-a internat aseară. Nu am plecat nicăieri.
De ce?
De ce? Pentru că doi dintre cei care te-au violat sunt morţi.
John Ramos a fost ucis acum o săptămână,
Eduardo Munoz a fost ucis azi-dimineaţă.
Poţi să mă treci şi pe mine pe lista aia?
Pentru că... sincer, mi-aş dori să mă omoare cineva.
Şi... zâmbiţi!
Şi acum, o strângere de mână.
Cred că am terminat. Mulţumesc, John.
Ai putea să te opreşti la etajul 13 şi să descarci astea acum?
Lasă-ne un minut, Garrett.
- Dle Comisar? - Lasă-ne un minut.
De ce crezi că ai câştigat acest concurs?
Am scris doar ceea ce cred că vor oamenii să audă.
Povesteşte-mi despre familia ta. Tatăl tău?
Nu-mi cunosc tatăl.
Bine.
- Spune-mi despre mama ta. - Ce ştii despre mama?
Ştiu că a fost omorâtă şi că acest caz e încă deschis.
Ştii de ce? Pentru că ea era cine era. Şi că eram de unde eram.
Dacă ar fi fost ucisă soţia ta?
Cât de repede ar fi fost închis cazul?
A fost închis destul de rapid. A murit de cancer.
Am înţeles. Îmi pare rău.
Poliţia nu e un duşman.
Ştii că a trecut peste un an şi încă nu ştiu cine a ucis-o?
Ştii că încă n-a fost nimeni acuzat?
Şi când îl întreb pe detectiv de ce, mă trimite la plimbare.
Aşadar... chiar o să-mi spui că, dacă rolurile ar fi inversate,
ar fi acelaşi lucru?
Chiar o să-mi spui că suntem egali?
Nu.
În regulă, vino cu mine.
Încă mai ai numele de căsătorie pe uşă. E ca un memento?
E ca atunci când cineva la dietă ţine o poză cu el gras pe frigider.
Doar s-o privească şi să-şi spună:
"Nu mai vreau să fiu niciodată acea persoană."
Ce pot face pentru tine?
Mă întrebam dacă ai vreun prieten agent imobiliar.
Să mă gândesc. Doar cam o sută.
Trebuie să-mi caut o casă.
Iar... firma va plăti pentru ceva drăguţ,
deci mă gândeam că ar putea fi un comision la fel de...
Tracey Scott. E grozavă.
- Fericită în căsnicie, totuşi. - Caut un apartament.
Şi, Jack, dacă te vei muta iar aici...
E doar o idee, în acest moment.
Biroul din New York e departe de scopurile privind veniturile...
Nu contează. Pot să te rog ceva?
La cel puţin 20 de străzi departe de mine.
Staţii de metrou diferite, alte curăţătorii, restaurante chinezeşti...
Oricare alt loc unde ne-am putea întâlni din întâmplare.
- Desigur. - Şi...
Poţi să nu-i bagi în cap lui Nicky ideea că te-ai putea muta înapoi?
- Am spus că ar exista o posibilitate... - Da, ştiu. Ştiu. Te rog, opreşte-te.
Cel puţin, până când se va adeveri
şi vei fi în stare să-i spui că vei putea s-o vezi mai des,
şi vei fi sigur că chiar te vei putea ţine de cuvânt.
- De ce faci asta? - Pentru că, Jack, ar fi chiar o cruzime
dacă va crede că tatăl ei pleacă cu taxiul şi tot nu are timp pentru ea.
Nu i-aş face aşa ceva.
Împlineşte 16 ani, duminică. Ştii ce înseamnă asta?
Da, că ea este... Nu ştiu.
Nu mai e un copil. Şi, în doi ani,
va putea hotărî singură cu care dintre noi să locuiască,
sau cât de des va dori să ne vadă pe fiecare dintre noi.
Deci, dacă vrei s-o vezi mai mult, tratează cu ea. Nu cu mine.
Destul de corect... Erin Boyle.
Te-ai gândit vreodată că, poate,
adevăratul motiv pentru care ai păstrat numele pe uşă
a fost lungul drum parcurs împreună, ca o echipă foarte bună?
Ne vedem în instanţă, cum se spune.
Cred că asta e cea mai urâtă parte a meseriei.
Tot nu pot crede că trebuie să protejăm un grup de violatori.
- Nu au fost încă declaraţi vinovaţi. - Din cauza unor detalii tehnice.
Tot nu-mi vine să cred că au găsit un avocat atât de isteţ
încât să creeze o hibă în probele ADN.
Dacă mă-ntrebi pe mine, au primit ce-au meritat.
- Ce, acum eşti judecător şi juriu? - Spun doar că nu mă voi simţi bine
să-l închid pe tipul care le-a făcut asta.
Ştiu. Te simţi bine doar când îţi faci meseria.
Când îţi faci meseria, asta-i diferenţa dintre noi şi ei.
Stai aşa, ăla e Cabrera? Cred că-i omul nostru, Jack.
Să mergem!
Martin Cabrera!
Trebuie să-ţi punem câteva întrebări.
- Fugi, omule! - Stai aşa!
Opriţi autobuzul!
Stai aşa! Opreşte autobuzul!
Chiar acum!
Ţine uşa închisă în spatele meu.
Toată lumea rămâne pe locuri. E o problemă a poliţiei.
Voi doi, veniţi.
- Stai calm, omule! N-am făcut nimic! - Tacă-ţi gura!
- De ce dracu' ai fugit? - Nu ştiam că eşti poliţist adevărat.
Am crezut că o să mă omori. Credeam că eu urmez.
Nouă milimetri. Turul s-a terminat pentru tine, puştiule.
Următoarea oprire e la Rikers Island. Să mergem!
Bine, bine! Mulţumesc.
Haide! Amândoi ştim ce ai făcut.
- Eu nu am violat-o. - Nu? Bine, să zicem că n-ai făcut-o.
Dar tot te-am prins în posesia ilegală a unei arme...
Opunere la arestare şi, cu antecedentele tale,
- tot iei trei până la şase ani. - Taci, omule. Nimeni nu mă va intimida.
Pe bune? Ştii cine te vor intimida? Nişte tovarăşi de puşcărie.
O să scap din asta, la fel cum am scăpat ultima oară.
Nu, vei fi târfa unora din puşcărie, violatorule.
"Furie", nu? Când ţi-ai făcut acest tatuaj?
- Acum câteva luni. - Pentru ce?
Vreun fel de iniţiere a găştii? Ştii, Munoz avea unul la fel.
Amândoi l-aţi făcut pentru violarea lui Lily Rivera?
Da, poate, şi ce dacă? Nu aveţi ce să faceţi.
Scuze, am alunecat.
Ţine-l pe omul tău sub observaţie. Tipul e nebun!
Da, este. Munoz e mort. Ramos e mort.
Aţi rămas doar tu şi Turkel.
Ultima oară când l-am văzut pe Turk, era speriat de crime.
Unde l-ai văzut? Scrie aici.
Scrie!
Stă în casa bunicii lui.
Deci, cine crezi că a făcut-o?
Când am fost eliberaţi, fratele ei a sărit pe noi.
Striga, în sala de judecată, că ne va ucide, unul câte unul.
Păcat că n-a început cu tine.
Lily e cu şapte ani mai mică.
Şi, toată viaţa mi s-a spus: "Mark, du-o pe Lily la şcoală."
"Mark, ai grijă de Lily." "Mark, ajut-o pe Lily la teme".
În seara aia, se ducea la o petrecere, la un prieten.
Am zis că o să mă întânesc cu ea s-o duc acasă,
dar a zis că are 18 ani... "Pot să mă duc acasă singură."
Acum, stă închisă toată ziua şi se uită la televizor.
Mă uit la sora mea cum se ofileşte.
E vina mea.
Ai încercat s-o ajuţi răzbunându-te pe tipii care i-au făcut asta?
Am citit despre crime. Ce, credeţi că eu am făcut-o?
Să zicem că nu te-aş condamna, dacă ai fi făcut-o.
Martin Cabrera a zis că i-ai ameninţat cu moartea pe toţi,
- când au fost achitaţi. - Da, i-am ameninţat.
Dacă ar fi fost sora ta, tu n-ai fi făcut-o?
Nu înseamnă că am şi pus-o în aplicare.
Bine, unde erai azi-dimineaţă, între orele 4:00 şi 6:00?
Mi-am petrecut noaptea acasă la iubita mea.
N-am plecat decât la ora 8:00, la muncă.
Ea va confirma asta?
- Da. - Bine.
Violatorii surorii mele au scăpat nepedepsiţi,
iar persoana care se răzbună pe ei probabil va ajunge la puşcărie.
Ce fel de dreptate e asta?
Ce părere ai?
Semeni un pic cu Jodie Foster în "Taxi Driver".
- Cum? - Înainte să te naşti tu.
Hai s-o încercăm pe asta.
- Dar mie îmi place asta. - Doar probeaz-o.
Tata a luat bilete la "Once", la matineul de sâmbătă.
Ne vom duce şi la restaurant, după aceea.
- Bine. - Apoi, la un meci cu Yankees.
Vrea să te impresioneze.
Tata a cumpărat trei bilete, pentru meci.
Scumpo, nu pot.
Te rog să nu-ţi intre în cap că, dacă se schimbă geografia,
tatăl tău şi cu mine vom fim din nou împreună.
- Mamă. - Doar că... asta nu se va întâmpla...
- Ce voiam să te rog... - Să mă rogi?
Am început să petrec mai mult timp cu Luke Ryder.
E un mare fan Yankees.
Crezi că ar fi în regulă, dacă l-aş invita pe el la meci?
- Luke Ryder? - Poate şi... mai departe?
- Ce-a spus tatăl tău? - Nu l-am întrebat,
dar a zis că e biletul meu şi pot să invit pe cine vreau.
Atunci...
...ar trebui să inviţi... pe cine vrei tu.
Ai grijă ca Luke Ryder să se ofere să facă cinste cu hot dog.
Aşadar... ce părere ai?
Cred... că fetiţa mea a crescut.
Mă refeream la rochie.
Merită s-o cumperi.
Ce avem, colega?
Arma lui Cabrera nu se potriveşte, iar alibiul fratelui se confirmă.
Trebuie să fie cineva apropiat de ea.
- Poate tatăl? - Decedat.
Bine, dar mama?
Nu, lucrează în tura de noapte la spitalul Jacobi
şi au confirmat că a fost acolo noaptea trecută.
Minunat.
- Scuză-mă, detective. - Ce-i asta?
Se pare că avem ceva de la balistică.
Gloanţele se potrivesc cu unele folosite acum doi ani,
într-un schimb de focuri dintre nişte găşti din Bronx.
Numele posesorului armei e Paco Flores.
Hai să-l vedem pe Paco.
Ai lăsat asta în bucătărie.
De ce te interesezi de o crimă din East New York?
- Îmi citeşti dosarele? - Păi, sunt pensionar.
Ce altceva am de făcut?
- Ce te frământă? - Nimic, tată.
Am uitat unde mi-am lăsat cheile
şi, uneori, nu-mi amintesc lista de cumpărături de la băcănie,
dar un singur lucru n-am pierdut încă...
Şi anume, capacitatea de a şti când te frământă ceva.
Persoana ucisă este mama câştigătorului concursului meu.
Dar e ceva ce el nu ştie.
Şi când va afla, va suferi.
- Şi ce ai de gând să-i spui? - Adevărul.
Ce-ţi mai aminteşti despre bunicul tău?
Bunicul?
M-a învăţat să pescuiesc.
M-a învăţat cum să arunc o minge cu efect.
Era un beţiv inutil. Când eram copil,
tata trecea de la o slujbă la alta, pentru că era beat tot timpul.
Mama trebuia să muncească din greu ca să ne plătească şcoala catolică.
Tata a plecat când aveam 15 ani.
A trebuit să-mi găsesc o slujbă ca s-o ajut pe mama la plata facturilor.
Când tata s-a întors, după ani de zile,
n-a mai fost la fel pentru mine.
Nu aveam niciun pic de respect pentru el.
L-ai iubit pe bunicul.
Sigur că da, Francis, pentru că era tatăl meu.
Tu l-ai iubit pe bunicul tău, pentru că nu ştiai povestea.
Nu mi-ai spus niciodată.
V-ar fi distrus relaţia
şi toate amintirile minunate pe care le aveai despre el.
Îmi place puştiul ăsta.
Mie mi se pare că nu i-au rămas decât amintirile.
- Poliţia! Deschide! - Ai mandat de percheziţie?
Auzi pe cineva ţipând înăuntru?
Ca şi când ar fi în pericol şi au nevoie disperată de ajutor?
Da, cred că ar trebui să aşteptăm întăriri.
Da, vom aştepta întăriri.
Poliţia! La pământ, acum!
Jos la podea! Voi doi, la podea, acum!
N-am venit aici pentru niciunul dintre voi.
Am venit pentru Paco. Deci, nu faceţi vreo prostie.
Vin acolo, Jack.
Staţi jos. Staţi jos!
Arată-mi mâinile.
La pământ, acum!
În regulă. Alo? Salut, Paco!
Ridică-te în picioare. Am zis să te ridici!
Ascultă-mă, nu-mi pasă ce faci aici.
Nici măcar nu-mi pasă ce ai asupra ta.
Mă interesează schimbul de focuri în care ai fost implicat acum doi ani.
- Ce s-a întâmplat cu pistolul? - Nu am acel pistol.
- Te-am întrebat ce s-a întâmplat cu el. - L-a luat un poliţist.
L-a luat un poliţist? Era... un detectiv?
- Da. - Nu era pe lista cu probe...
- Cum îl chema? - Free sau ceva...
Detectivul Freehill?
- Da, exact, Freehill. - Detectivul Freehill...
Bine, haide. Dispari de-aici!
Jack, detectivul Freehill e tipul care a lucrat la cazul lui Lily Rivera.
L-am cunoscut azi-dimineaţă, în biroul lui Erin.
Vrei să spui că un poliţist i-a ucis pe tipii ăştia?
Acum totul capătă sens.
Păi, dacă e aşa, Turkel e următorul.
Şi avem o adresă de-a lui care e în apropiere.
- Vrei să mergem? - Nu, nu, nu.
Ia-ţi o echipă şi du-te să-l cauţi pe Freehill, bine?
Eu o să trec pe la casa lui Turkel.
Jack, se pare că Freehill ar putea fi deja aici.
Dă alertă pentru adresa asta. Da, aştept întăriri.
Te rog, omule.
Haide, te rog, omule.
Te rog.
Nu! Te rog, nu! Nu-mi face asta!
- Poliţia! - Vă rog! Ajutaţi-mă!
- Arunc-o! - Rămâi acolo! Nu te băga!
- Am spus să arunci arma! - Îţi spun să nu te bagi!
Rămâi acolo!
- Nu vreau să mor! - Gura!
Detective Freehill, vreau să laşi arma jos, chiar acum.
I-am promis fetei că o să-i fac dreptate.
I-am promis că ăştia nu vor mai putea niciodată să-i facă vreun rău,
iar ei au fost eliberaţi, de parcă totul fusese o glumă bună.
- Ştiu ce au făcut. - Am lucrat la caz mai bine de un an.
- Am făcut totul ca la carte! - Ştiu, şi nu a fost vina ta.
Se mai întâmplă.
Toţi avem cazuri care nu se rezolvă aşa cum am vrea noi,
sau aşa cum ar trebui, nu?
Nu, ei n-au arătat niciodată nicio urmă de remuşcare
şi nu pot fi rejudecaţi. Vor rămâne nepedepsiţi,
în cazul de care m-am ocupat? Nu-i pot da drumul individului ăstuia.
Vrei să faci tu puşcărie pentru ticălosul ăsta?
- Asta vrei să faci? Ce rost are? - Îţi spun eu ce rost are.
Cel puţin ei i se va face dreptate, ăsta e rostul.
Ştii ce fel de fată e, Pete. Doar s-ar simţi vinovată.
Uită-te la mine. Nu proceda ca un laş, da?
Nu te cunosc prea bine, dar te cunosc suficient
ca să ştiu că nu eşti laş, aşa-i? Eşti un detectiv bun.
Fă-mi un serviciu. Lasa arma jos, ca să putem vorbi.
Şi ce? Tipul ăsta, pur şi simplu, va pleca de aici?
Haide, amândoi îi ştim pe ticăloşii de genul ăsta.
Va mai face o greşeală,
şi când o va face, Pete, eu voi fi acolo.
De la poliţist la poliţist, îţi dau cuvântul meu, îl voi prinde.
Sunt afară nişte băieţi de-ai noştri. Ce ai de gând să faci?
Lucrurile se vor complica pentru tine. Uită-te la mine.
Renunţă, Pete. Haide. Dă-mi arma.
Haide!
Aşa. Acum, retrage-te!
- A fost o bătaie de joc. - Sigur.
Îl aşteaptă 25 de ani sau închisoare pe viaţă.
Poate va găsi un avocat bun şi va scăpa.
- Nu ştiu. - Poate sunt nebun, dar eu şi tipul ăsta
nu suntem foarte diferiţi, dacă te gândeşti.
- Ce vrei să spui? - Spun doar că, într-o situaţie similară,
dacă ar fi cineva la care ţin, aş putea face şi eu acelaşi lucru.
Ce i-ai spus?
O grămadă de minciuni. Aş fi vrut doar să-i spun
să-i dea înainte, să-l omoare pe nemernic şi să terminăm odată cu asta.
Problema nu e cine a dat consimţământul.
Poliţiştii aveau consimţământul. Întrebarea e dacă ei aveau dreptul
să-l oprească pe dl Powell şi motive întemeiate
care au dus găsirea a 300 de grame de heroină.
Şi ce motive întemeiate? E o infracţiune să te duci la spălătorie?
Pentru că acolo se ducea dl Powell când a fost oprit.
Serios? Întotdeauna ia 300 de grame de heroină în pliculeţe,
când se duce la spălătorie?
Dnă judecător, un cetăţean se aşteaptă la intimitate, în propria casă.
Proprietarii clădirilor şi locatarii se aşteaptă la siguranţă...
Voi revizui moţiunea. Ne vom reuni la ora 14:00.
- Dle Comisar. - Ai un minut liber?
Am aruncat o privire peste cazul mamei tale.
Tot timpul am avut un suspect. Dar căutam un martor cheie.
Cine?
Deocamdată, nu trebuie să ştii decât că mama ta a fost prinsă
în locul nepotrivit, la momentul nepotrivit.
- Minţi. - Nu am minţit.
Doar că nu am spus întregul adevăr.
Da, păi, oricum i-ai zice, nu contează,
dar acel "loc nepotrivit, moment nepotrivit" e o abureală.
Am 18 ani. Nu vreau versiunea gogonată.
Mama ta a fost împuşcată direct, de un traficant de droguri rival
care credea că ea face afaceri în zona lui.
- Mama vindea droguri? - Cocaină.
Era barmaniţă.
N-am văzut-o niciodată cu droguri.
Vindea din spatele barului.
Iar detectivul care se ocupa de caz nu te-a trimis la plimbare.
Era blocat, fiindcă singurul martor la crimă dispăruse în noaptea aia.
Şi ce vrei să spui,
că cel care a făcut asta va scăpa nepedepsit?
Nu şi dacă pot face ceva.
Şi acum îţi pare rău pentru mine. Nu e nevoie să-ţi fie milă de mine.
Nu mă confunda cu serviciile sociale. Nu sunt sfătuitorul tău.
N-am venit aici ca să te ţin de mână.
Atunci de ce-ai venit?!
Ca să-mi spui că mama m-a minţit ani de zile?
Nici măcar nu ştiai cine sunt.
Nici măcar nu-ţi păsa de toate astea, până când am intrat în biroul tău.
Trebuie să revii cu capul pe umeri.
Cine crezi că te-a ales, Jordan?
"Nu pot să concurez cu puştii de vârsta mea, care au bani şi o situaţie"
"care-i ajută să reuşească, dar pot concura cu multă voinţă"
"şi hotărâre, deoarece asta nu poate fi cumpărat,"
"nu poate fi lăsat moştenire, iar rezervele sunt nesfârşite"
"dacă te hotărăşti, ca mine, să nu renunţi niciodată."
Ţi-am spus că scriu ce vor oamenii să audă.
Da, aşa este.
Fără îndoială că aveai toate motivele să fii înverşunat şi furios.
Aveai o revendicare legitimă.
Acum, poţi să întreţii această atitudine
şi să devii o victimă pentru tot restul vieţii,
sau poţi alege să perseverezi.
Nu sunt o victimă.
Nu, nu eşti.
Poţi fi cineva.
Pentru că am câştigat un concurs stupid?
Pentru că l-ai convins pe Comisarul poliţiei din New York
să reexamineze cazul uciderii mamei tale.
Deci, dacă mai afli ceva despre cazul mamei...
Pe tine te voi suna primul.
Bine.
Dacă vrei să exersezi aruncările,
trebuie să faci câteva ture de alergări, mai întâi.
În felul ăsta, vei arunca fără să mai oboseşti.
E cât se poate de adevărat.
- Mersi. - Cu plăcere.
- Bună, sunt Erin, mama lui Nicky. - Încântat de cunoştinţă. Luke Ryder.
- Luke Ryder? - Da.
Nicky e deja aici?
Da, da, e chiar acolo, cu grupul.
Cine-i puştiul ăla care e cu Nicky?
E prietenul ei.
Astea sunt foarte bune. Ar trebui să le guşti.
Un prieten-prieten, sau un prieten-iubit?
De ce n-o întrebi pe ea?
- Sărmanul băiat. - De ce?
Imaginează-ţi că te uiţi dincolo de masa asta, ce vezi?
Îi vezi pe cei mai buni poliţişti din New York mâncând cu degetele.
Da, şi urmărind să-l vadă când face prima mişcare greşită.
- Aşa este. - Ce ştim despre puştiul ăsta?
Nu-ţi face griji, tată, sunt deja pe poziţie.
- Bună. - Bună.
- M-a invitat Nicky. - Da, ştiu.
Mi-am imaginat că, dacă nu voiai să vin, m-ai fi anunţat.
E petrecerea ei.
O să iau asta ca pe o...
- Recuzare? - ...recuzare.
Şi... felicitări pentru decizia judecătorească!
- Mulţumesc. - Te rog să nu te înfurii pe mine,
dar eşti extraordinar de frumoasă, dnă Boyle.
Nu-mi spune aşa.
- Frumoasă sau Boyle? - Nici una, nici alta.
Du-te să-mi saluţi familia.
Vor să plece?
Du-te!
Jack...
E bine că ai venit.
Unchiule Jack! Nu ştiam că vii.
Ce mai faceţi? Jack, Sean!
Staţi, staţi! Alege una!
Ia te uită! Dolari vechi de argint.
- Noroc în buzunar. - Super!
- Da, super. - Foarte mişto.
Jamie, a trecut prea mult timp.
- Mă bucur să te văd. - Şi eu.
Danny, Linda!
- Jack, mă bucur să te văd. - Vorbeşti serios?
- Da. - Treci mai departe.
- Bună, Jack. - Bună, Frank.
Îmi cer scuze pentru citaţie. N-a fost nimic personal.
N-a fost mare scofală. Am strivit-o ca pe un gândac.
Da, aşa ai făcut.
Aşadar... fără resentimente?
Nu! Mi-am imaginat că deja ai suferit destul.
Da? Cum adică?
Ai avut două dintre cele mai grozave femei pe care le-am cunoscut vreodată
şi ţi-au scăpat amândouă.
Bună dimineaţa, dnă Reagan-Boy... dră Reagan.
Bună dimineaţa şi ţie!
Traducerea şi adaptarea: Cornelia www.niftyteam.ro